"Cât de mult se înșeală cei care cred că dacă au fost în Virginia
o înțeleg sau știu ceea ce este ea." . -- Căpitan John Smith
Vino, spirite !
Ajută-ne să cântăm povestea pământului nostru.
Tu ești mama noastră.
Noi, lanul tău de porumb.
Ne ridicăm din sufletul tău.
LUMEA NOUĂ
Dragă mamă,
prezența ta înfrumusețează locurile.
Ai ajuns până la capătul lumii.
Cum te pot căuta ?
Arată-mi chipul tău,
tu, mare râu
care nu seci niciodată.
Un nou început
- Dați-i drumul ! - Ne-ați spus să-l spânzurăm.
Nu uita, Smith, ai ajuns aici în lanțuri.
E un nor deasupra ta care se va întuneca mult
dacă aflu că ai mai instigat oamenii la revoltă.
S-a înțeles ?
Căpitane Newport, am găsit stridii.
Sunt o grămadă și sunt mari cât bolovanii.
Și sunt pești peste tot. Se loveau de picioarele noastre.
O să trăim regește.
După atâtea luni pe mare, n-am chef să merg mai departe.
Locul ăsta e foarte bun.
Apa e adâncă la mal. Vedem până departe pe râu.
Dușmanii noștri nu ne vor putea lua prin surprindere.
Aduceți ancorele și pânzele pe mal.
în caz că unora li se face dor de casă și vor să plece.
Trebuie să aibă grijă, să nu-i jignească pe băștinași.
Dacă rămânem fără mâncare, vom fi obligați să facem troc cu ei.
După ce ne vom stabili aici, am putea merge în amonte,
să căutăm un drum spre cealaltă mare.
Soră !
Sălbaticii ne vizitează deseori, fără să fie violenți.
Sunt timizi, ca o turmă de căprioare curioase.
La noapte dormim pe vase, cu armurile pe noi.
Dimineață, tăiem copacii pe o rază de un kilometru
și folosim trunchiurile drepte
pentru a ridica un turn de observație și un fort.
După aceea, punem grâu și orz,
construim case și strângem lemn de foc.
Leneșii vor fi biciuiți acolo unde vor fi prinși.
- Domnule ! - Da, Emery ?
Când o să putem să explorăm împrejurimile ?
Nu suntem aici pentru a jefui.
Am venit să înființăm o colonie.
Câte tărâmuri am străbătut ?
Aurul n-o să te ajute cu nimic.
Nu peste șase luni, când o să înceapă să ningă.
Câte mări ?
Ce lovituri, ce pericole !
Norocul mi-a fost mereu tovarăș.
Au dispărut cinci butoiașe de când am ancorat. Cineva fură.
În ăsta a intrat apa. Ăsta s-a umplut de viermi.
- Înfierează-l ! - Și aici !
Taie-i urechile !
I-am prins pe ăștia doi vorbind cu oamenii, domnule.
Ne spionau !
Am pierdut sprijinul băștinașilor.
Dacă n-am fi văzut pământ în acea zi, m-aș fi întors.
Am terminat majoritatea proviziilor.
Cei mai buni oameni ai noștri au făcut febră.
Restul sunt gata să se revolte.
E ca și cum am fi eșuat aici.
Băștinașii mi-au spus că e un oraș pe râu,
unde locuiește un rege măreț.
Propun să trimitem un emisar la acest rege,
poate îl convingem să facă troc cu noi.
Între timp, eu mă întorc în Anglia, după provizii.
O să mă întorc la primăvară.
Ratcliffe va rămâne comandant.
În ceea ce-l privește pe cel care va vorbi cu regele sălbaticilor,
nu trebuie să vă spun că va fi o misiune periculoasă.
Căpitanul Smith e singurul militar profesionist dintre noi.
- Smith ? Ce calități are ? - Cele care-ți lipsesc ție.
Vreau să știi foarte clar un singur lucru.
Acela de a preveni acest prieten al călăului
să facă alianță cu băștinașii și să se întoarcă împotriva noastră.
Doar bătut poate că aș accepta
le-aș arăta cum să lupte, strategii englezești,
să o poată face cu curaj.
Dreptul său la gradul de căpitan este fără dubii cel mai bun.
Fiul unui fermier
nu poate avea simțul proprietății cuvenite.
Probabil vrei să pleci, Wingfield.
Smith, ai ocazia să-ți recapeți reputația.
Cred că o să accepți șansa.
Cine ești tu, cea pe care o aud încetișor ?
Care mă împinge mai departe ?
Ai stofă de lider, Smith. Pot avea încredere în tine ?
Ce voce îmi vorbește din interior,
și mă ghidează spre ce e mai bun ?
Unde ?
Întotdeauna steaua m-a ghidat.
Conducând.
Trăgându-mă.
Spre tărâmul ireal.
Acolo viața începe.
O lume egală cu speranțele noastre.
Un pământ unde cineva ar putea avea sufletul curat.
Totul să devină adevărat.
O vom lua de la capăt.
Va fi un nou început.
Aici, binecuvântările pământului ne înconjoară.
Nimeni nu va fi sărac.
E destul pământ pentru toți.
Nu costă nimic, trebuie doar să-l muncești.
Vom ridica o adevărată comunitate.
Munca grea și independența vor fi virtuțile noastre.
Nu vom avea moșieri care să ne ruineze cu chiriile mari
sau care să ne fure roadele muncii.
Niciun om nu va fi mai presus. Toți vom trăi după aceleași legi.
Căpitane, de aici încolo nu mai este trecut nimic pe hartă.
Continuați.
Nimeni nu se va mai înfrupta din munca prietenului său.
Nimeni nu va mai fura ce a pus deoparte cel vrednic.
Oamenii nu vor mai fi sclavii altora.
Să ne întoarcem, domnule, să venim cu mai mulți oameni.
Ne-am rătăcit.
- Fug băștinașii ! - Lăsați-i să plece.
Suntem la reflux, căpitane.
Barca se târăște prin noroi.
Pregătiți-vă flintele ! Trageți, dacă vedeți ceva.
Străinul
Soarele.
Și luna de asemenea.
Îți arată cum soarele urmează nopții mereu.
Cerul ? Nu.
Din Anglia, un tărâm din est.
Să plec ?
Nu va pleca nimeni până la primăvară.
Vapoarele nu se vor fi întors până atunci.
Avem...
articole care te-ar interesa.
Praf de pușcă.
În acel moment trebuia să mor, dar ea s-a aruncat peste mine.
Cruță-i viața !
Trebuie să-i alungăm cât sunt puțini.
Dacă nu ne fac niciun rău, de ce ne-ar deranja ?
Nu vor decât o bucată de mlaștină.
Deocamdată. Dar ce vor lua mai târziu ?
El poate să-i spună despre tărâmul lui de dincolo de valuri.
Dacă nu pleacă, o să-i alungăm spre mare.
Cer.
Soare.
Apă.
Vânt.
Ochi.
Buze.
Ureche.
Toți copiii regelui erau frumoși.
Dar ea, cea mai tânără, era atât de minunată,
încât însuși soarele, deși o vedea des,
era surprins de fiecare dată când îi ieșea în cale.
Tatăl său avea o duzină de soții.
O sută de copii.
Dar ea era preferata lui.
Le era superioară celorlalți nu doar prin trăsături și proporții,
ci și prin inteligență și spirit.
Toți o iubeau.
Luna.
Sunt buni. Iubitori.
Credincioși.
Nu cunosc înșelătoria și viclenia.
Nu au cuvinte pentru minciună,
amăgire, lăcomie, invidie, bârfă, iertare.
Nu cunosc gelozia, nu au simțul proprietății.
Ceea ce credeam că e un vis s-a adeverit.
Promite-mi că poporul tău va fi mai presus de oricine.
- Mă cunosc bine. - Mai presus de inima ta.
El nu e de-ai noștri.
Nu sunt păzit.
Ei cred în mine ca într-un frate.
Căldură.
Căldură. Căldură.
Eu, care am fost un pirat care am trăit numai din furat.
Sunt un om liber acum.
Tot ce au ei îmi dau mie.
Nu știu.
Am salvat un copil de la înec.
Niciodată nu am crezut
că am puterea de a dărui viață și sănătate celorlalți.
Anarhic.
Am fost un om mort.
Acum trăiesc.
Tu, lumina mea.
America mea.
Iubire.
S-o respingem când ne vizitează ?
Să nu acceptăm ce ni se oferă ?
Nu există decât asta.
Restul e ireal.
Mamă !
Unde locuiești ?
În ceruri ?
Printre nori ?
Pe mare ?
Arată-mi chipul tău !
Dă-mi un semn.
Ne ridicăm.
Mi-e frică de mine însămi.
Îmi pare un zeu.
Ce altceva mai contează în viață, decât apropierea ta ?
Ei bănuiesc ?
Să-ți fiu oferită.
Și tu, mie.
O să-ți fiu credincioasă.
Fidelă.
Nu mai suntem doi oameni.
Suntem unul.
Unul.
Sunt.
Regele m-a declarat liber.
Mă trimitea înapoi
cu condiția ca la primăvară să ne întoarcem de unde am venit.
Căpeteniile îl sfătuiseră să mă omoare.
Aflasem ce arme folosesc, care le sunt punctele tari.
Dar fiica lui l-a asigurat că sunt un om bun.
Ar trebui să le spun oamenilor că, deși băștinașii sunt pașnici,
sunt puternici și nu vor renunța la pământurile lor.
Dincolo de munți nu exista nicio mare.
Doar întinderi imense și pajiști.
Un pământ fără sfârșit.
Căpitane Smith, te-ai întors !
Sălbaticii vor trebui să se oprească aici, căpitane.
- Unde ați fost ? - Parcă am vedea o fantomă.
Arătați de parcă ați fi revenit din morți.
- Unde e căpitanul Ratcliffe ? - Nu știm nimic.
- Se spune că a plecat în Anglia. - Nu trebuia să avem încredere în el.
- Ați adus mâncare ? - Da.
Cineva tocmai a murit. A căzut peste bord.
Patru luni de furturi.
Sus !
Jocuri de noroc... Se joacă în timp casele se dărâmă.
- Uitați-vă la biserică ! - Multe boli vin din mlaștină.
- Cine are grijă de voi ? - Nimeni.
Asta e tot. Moarte, boli...
- Am văzut un cadavru în noroi. - Minți !
Patru oameni au murit astă-noapte și i-au mâncat !
Hoți, șacali ! Biciuiți-i !
Arăți binișor, Smith. Te-ai distrat ?
Cred că te-ai distrat bine de tot.
Ai fost trimis să ne ajuți, nu să-ți faci de cap.
Am suferit.
Ignor poveștile pe care le-am auzit.
Lasă discursurile ! Lucrurile s-au schimbat.
Nu tolerăm impertinența. Impertinența duce la haos.
Eu port medalia acum. Eu sunt președintele.
Ți-a fost retras rangul de căpitan.
Tu ai dreptul să mă judeci pe mine ?
Nu asta e problema noastră în momentul ăsta.
Păcat că n-ai fost la proces, să te aperi.
Bănuiesc că erai prea speriat, prea vinovat ca să te întorci.
Proces ?
Da. Ai fost condamnat conform unui capitol din Leviticul
și judecat pe perioada dezertării tale.
Legea se aplică rapid aici.
A ținut pentru el toată mâncarea bună.
Nouă ne-a dat porumb putrezit.
Nu ai ochi și urechi, îl asculți doar pe Smith.
Are grijă doar de gura lui.
Am împărțit tot. N-am ținut nimic pentru mine. Nimic !
Nici măcar nu-l cheamă Wingfield, ci Woodson.
Woodson e numele lui.
A plecat din Anglia când se afla în dizgrație.
Arestați-i !
Cine va împiedica pedepsirea acestor tâlhari
va avea parte de un tratament aspru.
Dă-mi-l !
N-are sens să așteptăm procesul. E vorba de revoltă.
Te ucid în numele regelui !
E mort.
Așa îi trebuie.
Pot să confirm spusele domnului Argall.
În Anglia, mi-ar fi rușine dacă slujitorul meu ar umbla cu asemenea oameni.
Tu erai slujitor, nu aveai așa ceva.
Am mâncat un singur pui, când eram bolnav. Small a mâncat șase.
Căpitanul Smith ar trebui să ne conducă.
Președintele Finele anului 1608
Spune-i !
Ce să-i spun ?
"Te iubesc.
Dar nu te pot iubi."
A fost un vis.
Acum sunt treaz.
Ce vrei de la el ?
- Ce ar trebui sa facem cu el ? - Nimic.
E nebun.
Inofensiv.
Este al tău.
Știi...
Retragerea ! Marș !
- Marș ! - Sfântul Gheorghe ! Sfântul Gheorghe !
- Marș ! - Sfântul Gheorghe !
Am lăsat-o să mă iubească.
Am făcut-o să mă iubească.
De ce v-ați certat ?
A spus că azi e 15 octombrie. Eu am spus că e 17.
Trebuie.
Vă certați pe dată ?
Trăiesc chinurile iadului.
N-am spus să săpați un puț nou, mai departe de mal ?
De ce n-ați făcut asta ?
Opriți-vă din ce faceți și apucați-vă de săpat puțul !
Cei care nu pot căra pământul în găleți, să-l care cu mâna.
Cel care nu muncește nu va mânca.
Cei onești și harnici nu vor munci
pentru a-i întreține pe cei leneși.
Pentru ei, țara asta e un chin, e moartea, e iadul.
Cât ei mor de foame, alți sapă după aur.
Nu există discuții sau speranță. Asta e singura muncă.
Dacă e atât de mult aur, de ce băștinașii nu au deloc ?
Urmărești un vis.
Vezi ce oameni ne-au trimis ? Niște proști !
Nu însămânțează porumb.
Preferă să mănânce peștele crud, decât să facă doi pași după lemne.
Apa e rea.
Sturionii au plecat.
Oamenii aiurează.
O să pună viță-de-vie și o să bea vin !
lubiți binele, urâți răul.
Astupați găurile...
Plecați cu zgomotele muzicii voastre,
ca să nu aud melodia...
Domnul a ordonat și îi va strivi !
Casa mare va fi făcut bucăți, iar casa mică, praf !
Cineva ar trebui să-l împuște pe Small.
N-are nicio șansă și o să ne îmbolnăvească pe toți.
A folosit lingura lui Wortham. Acum, Wortham a murit. Prietenul meu.
Trebuie să așteptăm să murim toți ?
Domnule...
Ackley a murit.
Cineva i-a mâncat mâinile.
Cel puțin a murit bine îmbrăcat.
Ce liniștit pare !
Parcă stă să vorbească.
O să-mi fie dor de el. Cred că tuturor o să ne fie.
Mai suntem 38.
Să o iau înapoi pe râu.
Să o iubesc în sălbăticie.
Ce te mai ține aici ?
Ce intenții ai față de ea ?
Față de ei ?
Nu e nimic în râu. E pustiu.
Vrem să ne întoarcem în Anglia. Se poate, domnule ?
Unde e căpitanul NeWport ?
- Nu mai avem ce mânca. - Căpitanul se va întoarce în curând.
- Aduce mâncare ? - Ar face bine să aducă.
Dar când ne întoarcem în Anglia ?
- Mănâncă morții ! - Credeți în fantome, căpitane ?
Oamenilor nu le mai pasă de indieni.
Nu te mai risca.
Nu mai trebuie să faci nimic pentru noi.
De ce n-ai mai venit la mine ?
Știu, iubirea mea.
Nu avea încredere în mine !
Nu mă cunoști.
Amintește-ți !
- Mulțumesc. - Doamnă...
Ești binecuvântată ! Domnul fie cu tine !
Cine ești tu, omul pe care-l iubesc ?
Ei...
i-a atins părul.
- Unde pleci ? - Crabi într-o găleată...
Undeva unde nu ai curaj să vii.
... călărindu-se.
- N-ar trebui să iei mai mulți oameni ? - Pot veni dacă vor.
O să văd dacă pot face negoț cu un alt trib.
Vâslește. Vâslește.
Ai grijă, domnule.
Ce altceva e viața decât trăind aici ?
Fură-i iubirea.
S-a lungit liniștită
uitându-se către cer.
Nemișcată.
Speriat de ce îmi doresc mai mult,
am greșit.
Nu pot merge pe două drumuri deodată...
O s-o las liberă.
... călărind doi cai. Nu-l pot trăda pe Dumnezeu.
Crezând în el.
Atât timp cât o faci, poți crede în viață.
Ea, nelegată.
Sursa tuturor relelor.
Scuză vulgaritatea.
Greșelile îndreptate par nobile.
E ceva ce știu când sunt cu tine și uit când sunt plecat.
Spune-mi, iubirea mea, ai vrut să fiu iar cu tine ?
Adevărat.
Închide-ți ochii.
Acest e omul pe care l-am iubit ?
Atât de mult.
O fantomă.
Vino.
Unde ești, dragostea mea ?
Libertate.
De ce îmi este frică ?
Poate dragostea să mintă ?
Tu.
Nu putem merge in pădure.
Iți pot arăta Anglia ?
Nu, e prea departe.
Daca pot fi cu tine...
e tot ce-mi trebuie.
Fortul ăsta nu e lumea mea.
Râul mă tot duce către ea.
Și merge mai departe.
Tot mai adânc în sălbăticie.
S-o iau de la început.
Să schimb existența asta falsă pentru una adevărată.
Să uit numele de Smith.
Ce faci aici ?
Îmi cer scuze, domnule. Ați fost plecat mai mult decât ne așteptam.
Și eu mi-am făcut griji.
Lucrurile merg rău ?
Fără opreliști.
Condiții propice
pentru libertate.
Îi pot conduce pe alt drum ?
Ce zici de pământ, căpitane ?
- Este la fel de bun am crezut ? - La fel ca și ea...
- Nu chiar. - ... mereu singur.
De fapt, rareori am văzut un focar de infecții.
Priviți, totul e o mlaștină.
Lacuri și băltoci ce nu lasă loc pământului.
Lasă mortul să fie îngropat.
Bănuiesc că-s mai multe mlaștini decât pământ fertil.
Sunt mult prea mulți țânțari
și fiecare țânțar e înfometat ca un preot.
Doar un sălbatic poate să locuiască în asemenea loc.
La vest de aici
sunt munți, la sud, cu totul altceva.
- Putem vâsli. - Vino...
- Caută un drum către Indii. - ... dragostea mea.
Curge.
- Unde ? - Viață.
Ești sigur ?
Eu în sufletul tau.
Viață.
Așa să fie ?
Gura îmi este uscată.
Corpul îmi tremură.
Pielea îmi arde.
Am două minți.
Ar trebui să-i spun Părintelui ?
Nu e decât asta.
Ce eram ?
Ce sunt acum ?
Oh, Mamă.
Ce am făcut ?
Dragostea e nelegată de limite.
Aceasta iubire e precum suferința.
Sunt,
trebuie să fiu,
a ta.
Tăietura secretă
Ei n-au de gând să plece.
Cine le-a dat semințe ?
Pleacă !
Vino cu mine !
- Trebuie să-mi spui de ce. - Ei nu trebuie să afle.
Și-a dat seama că vreți să rămâneți.
Vin încoace.
- Fă pace cu el. - N-o să accepte pacea.
De ce ar face-o ?
Vino !
Unde o să locuim ? În pădure ?
În vârful unui copac ? Într-o vizuină ?
Trebuie să vii cu mine la fort.
Ai tăi o să-și dea seama în curând că ai venit aici.
Hai ! Mai repede, domnilor !
Domnul să-l țină pe rege !
Țineți lăncile sus !
La atac !
În pas elvețian, domnilor ! Marș !
Sfântul George !
Pregătiți-vă să vă opriți. Stați !
Muschetele în față !
Foc !
Companie, rămâneți pe poziție !
Sunteți ca o turmă de căprioare. Cum să aveți voi pământ ?
Pământul e al celor care îl pot face mai bun.
Al celor care știu să trăiască.
Nu scot niciun sunet, domnule. Dar n-aș putea...
Împușcați-l !
Ce mai stați ? Împușcați-l !
Păgâni nenorociți !
Nu, stai, te rog !
Progeniturile diavolului !
Copiii focului ! Draci din gura iadului !
Retragerea ! Înapoi !
Doamne, nu-ți întoarce fața de la noi !
Nu vrei moartea unui păcătos. M-am îndepărtat de tine.
Nu ți-am ascultat glasul.
Să nu fim reduși la neputință !
Se urcă pe zid !
Tu ești lumina vieții mele.
Bucuria.
Nu te pot pune mai presus de moarte.
Sunt prea bătrân să fac asta.
Tată, iartă-mă.
Te voi alunga
de aici.
Asta e ultima dată când vorbim.
Nu mai ești copilul meu.
Apa e otrăvită.
Au pus un câine mort în fântână.
Nu pot pleca la pescuit sau vânătoare.
Cât mai putem sta aici ?
Foamea face lucruri înfricoșătoare unui om.
Urăsc inimile tale.
Nu sunt sigur ca trebuie să mă folosesc iar de această mână.
Valorez cât un mort neîngropat.
Ceva nu ne spui. Am dreptul să știu.
- De ce strigau ? - Obosit de disprețul tău.
Ce le-ai făcut ?
"Nu știm pe unde ai fost."
Ceva nu ne spui.
Ca o viespe într-o sticlă,
prinsă in capcană.
Să le dăm lumină...
Ne izbăvește de cel rău.
... celor ce stau în întuneric.
Nu ne judeca după păcatele noastre.
Pentru oamenii mei
Am devenit, ca să zic așa, un monstru.
Nu mă părăsi.
Fă-mi inima curată.
Spune-i !
Prințesa e la Pastancy.
Au trimis-o la unchiul ei, Patowomeck.
Conducătorul diavolilor dezbrăcați din regiune și o cunoștință a mea.
Am vorbit cu omul lui și mi-a propus s-o vândă.
Spune că având-o aici, împăratul nu va îndrăzni să atace.
O iubește prea mult.
Sigur ea era ?
Am văzut-o cu ochii mei ! Am vorbit direct cu regele.
Ce ne cere în schimb tâlharul ăsta ?
Acum ajungeam și la asta. Cel mai mult îi plac pieptenii.
Dar acum a pus ochii pe o oală.
Una de cupru, cum era cea în care mama fierbea tocana.
Nu știu ce vrea să facă cu ea.
Ei bine ?
Noi nu luăm ostatici. Regele James n-ar fi de acord.
- Preferați să fim uciși ? - Ea a făcut destule pentru noi.
A riscat să ia o bătaie cruntă pentru a-mi salva viața.
Haide, Argall, amenință-mă !
Dacă nu ne-ar fi hrănit ea, ați fi murit de foame.
Atunci am știut că voi trăi 1.000 de ani.
Ea a fost instrumentul împiedicării unui dezastru în colonia aceasta.
N-o să-i răsplătim bunătatea transformând-o în prizonier !
Ea și cu oamenii ei sunt pe punctul de a ne omorî pe toți.
O să mai fim o mână de oameni când se vor întoarce vapoarele, dacă o vor mai face.
Ne-ai spus că tatăl ei o prețuiește mai mult ca pe oricine.
Sau purtarea ta are motive ascunse ?
Du-te la postul tău !
Pedeapsa pentru ignorarea ordinelor președintelui e spânzurătoarea.
Încalci legea. Asta e revoltă !
Eu încalc legile ?
Am fost informat că Smith vrea să se însoare cu târfa
și să se numească rege al Virginiei.
Nu mai ești comandant, Smitty.
Eu voi purta medalia de acum.
Ți-ai neglijat îndatoririle față de rege.
l-ai trădat pe cetățenii din Jamestown.
De aceea, te declar nedemn de a fi membru al coloniei.
Nu mai ești comandant, Smitty.
Mare și tare ! Domn și conducător !
Nu ! Trebuie să fie ordine !
Nu-i putem lăsa pe toți să-și facă de cap,
pentru că atunci am avea haos. Țipete !
Vino mai aproape.
Biciuiri !
Vino lângă mine.
Spui: "Prietene drag."
Atinge-mă.
"Mă rog zeilor pentru binele tău. O să mă rog toată viața !''
Niciun om n-o să-mi arate lipsă de considerație !
Vreau să-ți fiu alături mereu.
Puneți-l la muncă grea !
Trimiteți-l în pădure, să aducă lemne pentru ziduri.
Spânzurați-l de picioare în fiecare noapte,
să poată reflecta la ticăloșeniile lui.
Pune-l jos !
Privește în spatele tău.
Întoarce-te. Acum tu ești viitorul, câine !
Mamă, a trimis vasul după mine ?
Conștiința e o neplăcere.
O muscă. Lătratul unui câine.
Dacă nu crezi că ai așa ceva, cum te-ar putea deranja ?
Mamă, tu ești puterea mea !
Sau nu sunt în stare de nimic.
Aruncați funia !
Președintele. Da, am uitat să-ți spun.
Căpitanul nu mai deține această funcție.
O să-ți explice el motivele mai bine decât mine.
E prințesa.
Aceasta va fi casa ta, doamnă.
Părintele Whitaker, cel care a locuit aici, a murit, așa că...
Întoarcerea insulelor plutitoare
Vasele s-au întors și au tras cu tunurile,
făcându-i pe băștinași să ceară pace.
Roata se învârtise în favoarea englezilor.
Au spus că vor să te aducă. Eu m-am împotrivit.
N-am vrut să ai de suferit.
Suntem înconjurați de dezastre.
Trebuia să ne oprim, până nu era prea târziu.
Ce e drept ?
Ce e grija ?
Ce e nedrept ? Cine e bărbatul ăsta ?
Nu.
Totul e perfect.
Vreau să mă pierd ! Adevăr.
Te scurgi prin mine.
Ca un râu.
Vino !
Urmează-mă !
Ajunge.
Lasă-ne !
Vrei să-i aduci acuzații ?
Ești sigur ?
Bine. Argall, gata cu certurile. Pleacă !
Am noutăți pentru tine.
Regele vrea să te întorci în Anglia,
să pregătești o expediție către malurile nordice,
să vezi dacă găsești o cale de trecere spre Indii.
Îmi amintesc când aveai perspective și ambiție.
Nu mergi mai departe ?
Să fii descoperitorul unei rute
pe care ai refuzat s-o explorezi dincolo de acest prag ?
Regele își pune speranța în tine. Și-a făcut planuri.
Ea va avea grijă de tine.
- Numele meu e Mary. Al tău e... - Spune că nu mai e acela numele ei.
- Nu are nume. - Ce păcat !
Va trebuit să-ți găsim unul.
Poftim !
Șterge-te cu prosopul.
Voi găsi bucurie în tot ce văd.
Pași mici.
- Atât de repede. - Vreau iubirea mea.
Merg spre el
pe râul cu apă vie
ca să-l întâlnesc.
De unde vine ?
Unde se duce ?
De ce ei vor aur ?
Ei nu pot să-l facă ?
Nu ne vom pierde doar viețile și pământul,
ci și dreptul divin de a ne afla aici.
Priviți dincolo de aceste porți ! Paradisul ne așteaptă.
Am scăpat de Lumea Veche și de robia sa !
Să o luăm de la început, să dăm un exemplu omenirii !
Suntem pionierii lumii !
Avangarda a fost trimisă în sălbăticie,
să deschidă o nouă cărare.
Puterea ne-o dă tinerețea, lipsa experienței ne dă înțelepciune.
Domnul ne-a oferit un tărâm al făgăduinței, o mare moștenire.
Vom avea de suferit dacă-i vom întoarce spatele.
Să pregătim un tărâm unde omul să se ridice la adevărata lui valoare.
Un tărâm al viitorului.
Un nou regat al spiritului !
Nu uitați cum era acest pământ când am ajuns aici.
Sunt așa cum îți place ?
Ochii lui...
Mă cunoști așa cum eram cu mult timp în urmă.
N-am fost niciodată așa cum ți-am părut ție.
Ce vrea să spună ?
Să stăm pe malul râului !
Ce vrea ?
Nu pot să dorm, până nu te mai văd.
Ridică privirea !
N-ai pic de rău în tine.
Îți aparțin.
Știe.
Unde sunt ?
Așteaptă două luni, apoi spune-i că am murit.
Că m-am înecat.
Așa.
Te-a părăsit, prințesă.
Te-a mințit. Uită-l !
Am vești groaznice.
Căpitanul Smith e mort. S-a înecat când traversa oceanul.
Te-a iubit foarte mult.
Sunt furioasă.
Unde e dragostea ta acum ?
Unde e copilul nostru ?
Ai plecat cu viața mea.
Ai ucis zeul din mine.
Soarele vede asta ?
Pe patul destinului, mințim.
Și pentru a termina,
te-aș fi întrebat.
Plâng.
Tristă.
Ține-mi mâna, Părinte.
O propunere
Cred că ea ar fi în stare.
Aruncată. Întreruptă.
Ca un câine.
Moarte, vino.
Ia-mă.
Eliberează-mă.
Fă-mă iar ce am fost.
Când am revăzut-o prima oară, era considerată terminată.
Distrusă, rătăcită.
Parcă nici nu-i vedea pe cei din jur.
Aș vrea să petrec după-amiaza cu tine.
Cum să te invit ?
Cu firea ta, poți transforma nenorocul în bine.
Suferința asta îți va da putere și te va înălța.
Gândește-te la un copac care crește în jurul rănilor sale.
Dacă o creangă se rupe, nu se oprește,
ci continuă să se ridice spre lumină.
Trebuie să înfruntăm răutățile cu curaj și să nu ne lăsăm speriați.
Trebuie să mergem mai departe și să învingem greutățile.
Aprilie, mai și iunie. Iulie, august...
- Ce e o zi ? - O zi ?
- O oră ? - O oră are 60 de minute.
De ce pământul are culori ?
Multe pasiuni am îndurat.
Zilnic, în fiecare oră.
Chiar și în somnul meu.
Trezindu-mă năuc.
Această iubire a devenit
ca un labirint...
- pe căruia nu mai știu... - A fost trist...
cum să-i dau de capăt.
...să-ți pierzi soția și fiica ?
- Care e numele acestui om ? - Rebecca.
Rebecca, te botez în numele Tatălui, al Fiului și al Sfântului Duh.
Amin !
A acceptat invitația mea de a munci la câmp.
Știe să cultive tutun.
Oamenilor le pare rău că pleacă.
Orele trec.
Nu scoate nicio vorbă.
Cine ești ?
La ce visezi ?
Suntem ca iarba.
Ești blând ?
Ea leagă totul la un loc.
M-am îndrăgostit de ea cu mult timp în urmă,
fără să-i cunosc numele.
Toți îi cântă.
Dacă te-aș cere în căsătorie ce ai spune ?
Mă ceri ?
Unde am locui ?
Aici. În Anglia, dacă vrei.
Poate că ar fi mai bine așa. Am putea...
Ai putea uita viața de aici.
De ce te ferești de mine ?
Nu accepți ?
Dacă vrei...
Nu e răspunsul pe care-l așteptam.
- Rebecca ? - Îmi pare rău.
De ce plângi ?
Cred că ar trebui să fiu fericită.
Nu mă iubești acum. Cândva, o vei face.
Nu cred că vrei să ignori părerea Domnului
despre căsătoria cu neveste mai... neobișnuite.
Nu.
Vrei să ai vreo părere despre asta ?
Da.
Ai vrea să scrii o petiție
explicând cum unul din cei mai bogați coloniști din Virginia
- Guvernatorul vrea o scrisoare... - dorește asta ?
... care să-i arate beneficiile.
Poți afirma prin credința ta că aceasta poate ajuta convertirea băștinașilor ?
Și că dorința nu ți-a fost dată doar de atracția fizică
și că vrei binele plantației ? Onoare țării noastre ?
Și sufletului tău ?
- Umilință. - Doar pentru a salva o creatură ?
Nu mă afectează ce spune.
Dacă asta e intenția ta
ești de acord cu ce am spus ?
Da.
Domnule Rolfe, cu siguranță o iubești.
Atunci, scrie.
Vă cer să spuneți acum, cum o veți face în Ziua Judecății de Apoi,
când toate secretele inimii vor fi destăinuite,
ca dacă știți vreun motiv pentru care să nu fiți căsătoriți
să-l rostiți acum.
Mamă ! De ce nu simt ce ar trebui ?
Trebuie.
Am dus o viață falsă. Nu trebuie s-o mai fac.
O să scot ghimpele !
E ca un copac.
Îmi oferă adăpost.
Zac la umbra lui.
Pot să-mi ignor inima ?
Ce e de la tine și ce nu ?
Mare Soare, îți mulțumesc. Dai viață pomilor.
Și dealurilor. Și izvoarelor.
Tuturor lucrurilor.
Mamă, iubirea ta se află acum în fața mea.
Arată-mi drumul tău !
Învață-mă căile tale !
Fă-mi inima supusă.
Am primit vești surprinzătoare.
Am fost invitați în Anglia de către rege și regină.
Se va organiza o audiență regală în onoarea ta.
Toată lumea te cunoaște.
Către Nord, departe 1614, primăvara
Secundul lui l-a dat pe mâna piraților când vasul a fost oprit.
A avut nevoie de cinci ani ca să primească un vapor.
Toate vasele au plecat spre Newfoundland.
- Da. - Cine-ar fi crezut ?
El a explorat nordul. Apoi s-a dus acasă. Căpitanul Smith !
Da, îți vine să râzi.
Lucrurile stau altfel acum.
L-au trimis la Londra. Ce păcat !
Se spune că a făcut multe pentru locul ăsta.
Căpitanul Smith trăiește ?
L-ai văzut ?
- Nu pot să fac asta. - De ce ?
Pentru că n-am sentimentele astea.
Ce te-a apucat ?
Sunt căsătorită cu el. Trăiește.
Am aflat la fort. E în viață.
Căsătorită ? Nici nu știi ce înseamnă asta.
Dar sunt căsătorită.
Draga mea soție !
Iubirea ne-a legat.
Tot iubirea ne poate despărți.
Sunt lucruri la ea pe care nu le voi cunoaște.
Tatăl tău m-a trimis.
Pentru fiecare englez pe care-l întâlnesc,
fac un semn pe bețele astea.
Vreau să-l văd pe Domnul despre care vorbesc atât.
Londra 1616, vara
Îmi pare rău, nu poate fi al meu.
Stai deoparte, amice !
"Banalul lor omagiu adus cu drag,
în timp ce se ridica pe cerul albastru,
pentru a sărbători această zi fericită.
"Lăsați izvoarele să-și arate bucuria
prin dulce susurat, cât se joacă și curg prin meandre sălbatice,
trăind această zi binecuvântată."
"Sănătatea să coboare pe aripi plutitoare
și îngerii să o conducă !"
"Începe viața prințesei Lumii Noi
și azi suntem cu toții fericiți.''
Mamă...
...stai lângă mine.
Unchiule, am făcut multe și mari greșeli.
Viața m-a adus în această lume stranie.
Nu prea înțeleg unde mă aflu.
Sunt mulți.
Câtă frunză, câtă iarbă.
Sper ca într-o zi poporul meu să mă ierte.
Inima mea a murit de multe ori odată cu ei.
Spune-i tatei...
că încă sunt fiica lui.
Onoare ție !
Dulce soție,
încă mai ții la mine ?
Nu îți pot fi ceea ce nu sunt.
Ea nu s-ar fi măritat niciodată cu mine dacă ar fi știut că el trăiește.
S-a înconjurat de ignoranță față de mine
dar nu am să las ca acel laț să se strângă tare în jurul ei
ca să se chinuie la nesfârșit.
Nu voi face nimic împotriva voinței ei.
La final
Cred că încă îl iubești.
Și nu vei avea liniște, până nu-l vei vedea.
Vanitatea m-a făcut să cred că te pot face să mă iubești,
dar nu poți face și nici nu trebuie să faci asta.
Ai intrat orbește într-o situație pe care n-o puteai anticipa.
Ești un om bun, așa cum am bănuit, ba chiar și mai mult.
Am greșit venind aici ?
Aș fi venit mai devreme, dar n-am fost în capitală.
Poate că n-ar trebui să-ți vorbesc așa,
dar m-am gândit deseori la tine.
După ce am plecat, ți-a mers bine.
Am auzit că ai fost primită de rege și de regină.
Toată lumea spune că te-au apreciat. Toți vorbesc despre tine.
Îi auzi în stradă: "Domnia sa.'' Cine ar fi crezut ?
- Știai că am promis, nu ? - Da.
Ai găsit Indiile, John ?
O să le găsești.
Poate că am trecut pe lângă ele.
Am crezut că ce a fost între noi în pădure a fost un vis.
E singurul adevăr.
Parcă ți-aș vorbi pentru prima oară.
- Putem să mergem acasă ? - Cât vrei de repede.
Soțul meu !
Mamă, acum știu unde te găsești.
13 aprilie 1616.
Dragă fiule, îți scriu asta pentru ca într-o zi, în viitor,
să înțelegi o situație
care pentru tine va fi doar o amintire îndepărtată.
Mama ta, Rebecca, s-a îmbolnăvit în călătorie, la Gravesend.
Mi-a amintit cu gingășie că toți trebuie să murim.
A spus că e suficient că tu, copilul nostru, vei trăi.
By: XRAiN