Aruncaţi totul de la babord ! Dă-i drumul !
Tocmai am aruncat lucrurile de la babord.
O să fim acasă în şase luni !
Nu. Ideea e să aruncăm lucrurile din partea din spate a navei,
ca s-o împingă înainte !
Ne-aţi deviat !
Noua traiectorie, opt ani.
Nu te atinge de lucrurile mele !
AVENUE 5
... vă rugăm, rămâneţi pe puntea 4. Vă rog, prezentaţi-vă la recepţie !
Bine aţi venit !
Da, am văzut filmările.
Cu tine ? Urcându-te într-o pubelă, ca un raton ?
Ca un raton beat şi sexy.
Genul meu de raton...
- Puiul e bun. - Nu e rău, nu-i aşa ?
Când te gândeşti că e proteină de ţipar reconstituită, chiar merge.
Porţiile s-au micşorat ?
Nu. Cred că stai mai departe de masă şi pare...
Dar avem suficientă mâncare pentru patru săptămâni ?
Clar. Avem vită şi pui mai mult decât ne trebuie.
- Avem ţipari, de fapt. - Îmi place când îmi vorbeşti de ţipari.
Pentru că sunt căpitan, tot ce spun e implicit seducător.
- Dă-mi sarea ! - Da, eşti condimentat.
- Bunica nu va supravieţui. - Biata bunica !
Iubito, voi cere divorţul !
Scuze. A fost...
- Căpitanul Bâtă-n-Baltă loveşte din nou. - Nu-i nimic. Ignoră-mi faţa.
Charles e de domeniul trecutului. A părăsit nava...
Îmi pare rău, sunt aşa de... Nu sunt deloc priceput la aşa ceva.
Ba da, chiar eşti.
Eu am făcut aceste jofre de dimineaţă.
- Şi ia priviţi ! - E aşa de haios !
- Acesta e aluatul. - Fii atentă.
Avem tava pentru cuburi de gheaţă...
Face reţete cu obiecte din cabină.
Şi torn amestecul pe fierul preîncălzit.
- Copiii îi adoră emisiunea. - Şi eu.
- Da ? - Îmi place la nebunie.
Pare o nebunie, dar se întâmplă nebunii când îl porneşti pe Frank.
Iar copiii... mi-ar plăcea să-i cunosc mai bine.
- Să le fac turul navei. - Doamne ! Le-ar plăcea mult !
Deci s-ar putea să fie mai mult de patru săptămâni ?
Cred că ar putea să fie mult mai mult de patru săptămâni. Da...
Ar trebui să răspund.
Salut, Ryan ! Voiam să-ţi amintesc să le spui pasagerilor
că vor sta pe acest elegant deget spaţial aproape încă un deceniu.
Sunt Matt.
O să-l pun pe "nu deranja".
Par să reacţioneze bine.
- Poftim ? - Ţi-a spus ?
Nu... Nu, doar...
- Mă scuzi o clipă ? - Sigur.
- E timpul pentru un anunţ regal... - Nu, nu...
- Ce este ? - Mă cheamă datoria.
Datoria zbiară, de fapt. Mulţumesc.
Trebuie să spui adevărul, Ryan.
Să folosesc o abordare mai agresivă ?
Britanicii reacţionează mai bine la agresiune decât la încurajare.
Matt, dacă îmi spui că îmi miroase respiraţia ca dosul unei pisici
n-o să mă faci să le spun mai repede.
Bine. Fă-mi pe plac.
- "Căcătan" Ryan, "căcătan" Minciună. - Asta... ai început.
Bine.
Da, Moş Crăciun deprimat şi anorexic ce eşti.
Asta eşti. Cum îţi bărbiereşti faţa aia mincinoasă ?
- Folosesc maşina electrică. - Eşti băiatul mamei enervant.
- Băiatul mamei ! - Mama a murit.
Da, pentru că te ura şi a explodat.
- Dă vreun rezultat ? Bine. - Nu. Să-ţi spun de ce.
Dacă le spun pasagerilor că vom sta pe navă încă opt ani
şi că rămânem fără mâncare, o să tabere pe mine.
O să le spun când o să văd planul pentru criza de hrană la care lucrează Rav.
Se pare că planul lui Rav e gata.
Da, exact asta semnifică prezenţa mea.
Presupun că asta însemna şi "ding".
Uite pe cineva care ştie ce înseamnă mult timp.
Spike Martin, vino aici, te rog !
Voi veni. Absolut spontan.
Am senzaţia că e o intervenţie.
Ryan, e timpul să-ţi scoţi capul din fund.
- Nu te teme de adevăr ! - Nu mă tem de adevăr !
Mă tem doar să-l spun.
Jeleu într-o cască de duş.
Urmăriţi "Bucătăria lui Frank" zilnic, la ora 15:00.
E mâncare de casă... fără casă.
Îmi place cum tremură.
Mâncarea s-a prostit.
Am mâncat o pizza "patru anotimpuri" cu un singur anotimp.
- Iarna. - Cel mai prost.
Îmi place mâncarea monocoloră. E mai puţin derutantă pentru gură.
Mi-e dor de roşiile adevărate !
- Mie îmi spui... - Ştiu !
Îmi doresc cu disperare să mănânc legume identificabile.
Nu ştiu cum mai mănânci aia. Opreşte-te !
Trebuie să mai suportăm doar patru săptămâni.
Căpitanul Ryan ne-ar fi spus dacă dura mai mult călătoria.
Dacă n-are vreun motiv temeinic să nu ne spună.
Nu că aş şti. De ce întrebi ?
- Nu e nava ta ? - Poftim ?
- Nu e nava ta ? - Nava ?
Da, doar cu numele.
E ca şi cum ai da vina pe Martin Luther King pentru paturile de dimensiune "king".
- Pentru regi. - Sau regi.
- Sau dimensiuni. - Poţi să vii ?
Rav aşteaptă cu raportul despre hrană în camera de consiliu.
Pare mai degrabă treaba lui Ryan.
Nici măcar nu ştiu unde e sala de consiliu.
E adevărat. Am fost o dată în camera de consiliu. Dl Jud a venit şi a zis:
"Ce e camera asta ?"
Nu prea mă pricep la ce o fi...
Faţa ta... ce faci ?
Nimic. Aşa cum n-am niciun rol pe nava asta.
Am auzit că sunt veşti bune şi că vei fi încântat.
- Ar trebui să vin. - Ne vedem mai târziu.
- Care e vestea bună ? - Niciuna.
- Sala de consiliu e pe aici. - Nu face pe deşteapta ! Ştiu unde e.
Mâine voi găti friptură într-o presă pentru pantaloni.
Nu uitaţi, orice poate fi garnitură, dacă sunteţi destul de curajoşi.
- Iubito, am terminat de filmat emisiunea. - Nu e o emisiune.
Eşti tu pe un circuit video, făcând popcorn cu uscătorul de păr.
Doamne, sunt aici de câteva luni !
Când pot să ies din cabină ?
Ştii ce ? M-am săturat ! E timpul să ies de aici.
- Poftim ? - O să vorbesc cu ei.
- Nu poţi ! - Pot să-i implor să mă ierte.
Pot să fiu foarte umilă când e nevoie.
Mai ştii când am călcat-o pe sora ta pe picior cu maşina ?
Karen, ne-ai deviat cu opt ani de la traiectorie. Lumea te urăşte.
- Mă urăşte ? - Eu...
"Ură" e un cuvânt foarte dur.
De aceea e potrivit pentru sentimentele lor faţă de tine.
Bine ?
Mă duc la bowling cu băieţii. O să văd
dacă mai desenează faţa ta pe popice.
Te-am văzut făcând ofre. Arătau bine.
- Nu-i aşa ? - Da.
Mă bucur că te-ai uitat. Trebuie să te uiţi şi tu. Hai !
Salut, chipuri noi şi unele vechi pe care nu le-am văzut de mult,
încât par noi.
- Încetează ! Nu ne duci de nas. - Cu ce ?
Că nu ştii ce se întâmplă.
Se întâmplă ceva despre care nu ştiu, Ryan ?
Judd, gura ! Rav, să te auzim !
Am făcut nişte calcule, iar rezultatele sunt...
Calmează-te, nu te împuşcă nimeni. Tu eşti doar mesagerul.
Îmi pare rău, dar am emoţii mari când am emoţii.
Ce ţinută eclectică ! Încerci să derutezi prădătorii ?
Am venit pe navă cu o garderobă limitată,
aşa că am împrumutat haine de la decedaţi.
Practic, nu le-ai împrumutat, pentru că nu le vor cere înapoi.
- Rav, planul ! - Scuze... Da.
Evident, ştim cu toţii despre criza de hrană şi de resurse.
Nu.
Scuze, acum chiar o las baltă.
Astfel, pasagerii vor fi împărţiţi în două grupuri.
Primul grup...
Garantaţii...
vor fi hrăniţi.
Al doilea grup va primi şansa să...
îşi decidă propriul...
destin...
închişi sub puntea principală.
Poftim ?
Ăsta e planul tău ?
Să transformăm jumătate din pasageri în sistem de încălzire urlător ?
Asta îmi va păta reputaţia !
Evident, iniţial, le-am da nişte provizii,
seminţe, culturi de maia, un sistem de filtrare a urinei.
Apoi, pentru sănătatea mintală a Garantaţilor,
vom înceta toate comunicaţiile cu...
... Pionierii.
Pionierii cui ? Ai cimitirelor spaţiale ?
Ai putea să-ţi îndrepţi o parte din furie către plan ?
Ştiai despre asta ?
Ştiam că va trebui să luăm nişte decizii dificile.
Nu ştiam că vor fi explicate cu abţibilduri.
- De ce ar face oamenii aşa ceva ? - Aţi spus că nu veţi critica.
Înainte să sugerezi un masacru.
Am o întrebare. Ce mama dracu' ?
Nu-mi place nici mie, dar cineva trebuie să cedeze.
- Ori mor, ori mor. - Votez împotriva planului lui Rav.
Da. Dar să nu-i spunem planului lui Rav "planul lui Rav".
Nu mai spune "planul lui Rav".
Preferi "Festivalul Masacrului Rav Mulcair" ?
Nu e mai bine ca jumătate dintre noi să moară rapid,
decât să murim toţi încet, doar ca să fim avocaţii diavolului ?
Şi e în regulă să fii avocatul diavolului ?
Nu ştiu dacă ştii, Matt, dar, de regulă, diavolul e perceput ca fiind rău.
Mersi, Rav !
Se pare că nu e uşor, nu ? Să năruieşti visurile oamenilor.
Va trebui să le spui că nu mergem acasă într-o lună, Ryan.
Da. Lucrul ăsta îl ştiu.
N-o fac. Nu mă puteţi obliga să le spun.
Mă duc să fac gargară cu înălbitor, să-mi distrug laringele.
- Dacă faci asta, mori. - Un avantaj în plus.
Dacă acestea sunt Cerurile, dle Judd, noi suntem zei ?
Sau praf de stele care se întoarce acasă ?
După un accident bizar, Avenue 5 e blocată în spaţiu,
dar un nou serial despre viaţa pe navă e în trend.
Iris, întoarce-te ! Vorbeşte cu mine ! Să-ţi văd faţa mincinoasă !
Asta voiai ?
Cine eşti ?
Acum vom cunoaşte o supravieţuitoare din viaţa reală
şi o şefă dată naibii, Iris Kimura.
- Salut, Dawn ! - Hai, nişte iubire !
Tusea ta e tare !
Autorităţile ne-au abandonat şi avem nevoie de...
- Iris, spune tot ! - Da.
Viaţa pe adevărata Avenue 5 seamănă vreun pic cu noul serial ?
Păi... adevăratul căpitan are barbă.
Iar eu sunt aici.
- Da. - Nu sunt în spaţiu...
Nu înţeleg.
Dar mai important e faptul că autorităţile ne-au abandonat şi avem nevoie...
Nu plecaţi cât vorbeşte ! Peste 30 de minute,
voi desface o valiză pe care am găsit-o pe aleea casei.
- Îmi plac valizele. - Revenim la Iris.
Da, autorităţile ne-au abandonat şi trebuie să finanţăm...
La dracu' cu autorităţile !
Da, John, Bap-Trist, sunt aici să atrag atenţia, adică bani.
Arată-ne picioarele !
Serios ? O să mă tot întrerupă...
De ce au căzut liniile de comunicaţii ?
- Nu ştiu... - Varsă tot, soro !
Pentru că au căzut, nu ştiu... e greu să...
De ce nu i se mişcă faţa ?
- Pot să-mi mişc faţa. - Arată-le !
- Nu. - Fă-o !
Acceptă provocarea biscuitului ?
- Da. - Nu !
Cum fac faţă pasagerii la vestea că vor sta acolo opt ani ?
Au luat-o razna ?
Au primit-o cu demnitate, Ricky Împuţitul.
Adică îmi imaginez. Nu eram acolo.
Şi nu se poate comunica.
Dar ei ştiu că vor sta acolo opt ani. Li s-a spus.
Să facem provocarea biscuitului acum, ca să terminăm ?
Vrea biscuiţii.
PROVOCAREA BISCUIŢILOR CU BRÂNZĂ
Prima întrebare.
Dacă te-ai putea întoarce în timp să ucizi o personalitate istorică, cine ar fi ?
Jay Leno.
Putem folosi doar variantele existente.
Moarte în masă sau moarte selectivă. Nu avem opţiune vegană.
Dar cred că le datorăm pasagerilor
să-i pregătim pentru posibilitatea că va dura opt ani.
- Nu ! Să nu facem asta, categoric. - Eu o voi face.
Ce muma-pădurii faci ?
- Domnule... - Nu !
Facem un mic sondaj printre pasageri
despre ce le lipseşte cel mai puţin pe Pământ.
Îmi lipseşte totul.
Urăsc să fiu aici, să respir băşini reciclate.
- Ce discuţie încântătoare... Să mergem ! - Nu, nu ! Hai !
Poate e un coleg de serviciu. Şi te gândeşti:
"Dacă nu l-aş mai vedea opt ani, ar fi perfect."
Opt ani ! Ce nebunie !
- Scuze, ce-i asta ? - Asta ?
E doar o scurtă întrebare ipotetică.
Ne-ai dat un feedback excelent.
Vreţi feedback ? Fierbătorul din cabina mea nu mai ţiuie.
Scuipă ca o vidră sugrumată.
- E o cutie pentru sugestii pe puntea 5. - Bineînţeles.
- Du-te ! - Mersi !
Forma pentru colţunaşi e buzunarul pantalonului.
Dar să nu purtaţi pantalonii.
Rav, dacă l-am ruga pe Frank să le spună pasagerilor despre cei opt ani ?
Frank, cel care a făcut cârnat într-un prezervativ ?
Da, a fost delicios. Emisiunea lui are audienţă, nu ?
L-am putea folosi să pregătească pasagerii pentru gogomănie.
- Scuze pentru mai devreme. - Pentru ce anume ?
Da, ai dreptate. Pentru tot.
Ţiparii sunt bine ? În afară de faptul că sunt singura noastră sursă de hrană.
Da, tot nu se reproduc în ritmul de care avem nevoie,
aşa s-ar putea să le stimulăm reproducerea.
Manual ? Cum se face la cai ?
- Da, nu e absolut exclus. - Eu aş spune că este.
Fiindcă mi-am imaginat mereu că soarta mea atârnă
de ceva mai nobil decât de masturbarea unui ţipar. Dar viaţa e grea.
Trebuie să le spun pasagerilor.
- Ce să faci ? - Da.
Le voi spune că vor ajunge acasă abia peste opt ani.
Serios ? O s-o faci ? O să le spui ?
Mă opun din toate puterile.
De aceea ştiu că trebuie s-o fac.
Ar putea fi o gloată.
Scumpo, ascunde-te în baie !
Frumos ! Bagă trolul înapoi în grotă !
Salut ! Avem o mică urgenţă.
Ai vrea să te adresezi publicului din partea noastră, în emisiunea ta ?
Sigur că da. O fac cu plăcere.
- Mulţumesc ! - De ce vrei să apelezi la Frank ?
- Doamne ! - Probabil că are audienţă mică.
Şi cred că majoritatea se uită fără sonor...
Scumpo, de ce nu te duci să aţipeşti
sau să scrii în jurnalul de penitenţă ?
Pasagerii îl iubesc pe Frank, deci ne putem folosi de acest lucru
ca să le spunem că va dura opt ani să ne întoarcem pe Pământ.
Ştie toată lumea că suntem la opt ani de Pământ.
De ce aţi zgândări buba asta ?
Exact. De-asta avem nevoie de Frank, să...
Stai ! Scuze, crezi că pasagerii ştiu ?
Normal că ştiu.
De-asta m-a zidit Frank înăuntru. Fiindcă toţi mă învinovăţesc.
Doamne !
Ai ţinut-o închisă aici ?
Am ţinut-o... e un cuvânt dur. Am ocrotit-o.
Stai puţin ! Pasagerii nu ştiu ? Ryan nu le-a spus ?
Nu, ei cred că suntem la patru săptămâni de Pământ.
Karen, acum ai putea să trăieşti ca un soldat care a eliberat Parisul,
cu ghirlande de flori şi boli cu transmitere sexuală.
Mi-ai spus că nu pot să ies din cabină
pentru că pasagerii vor să-mi folosească sfincterul pe post de puc de hochei.
O protejam ! Ştiţi...
uneori, cel mai bun mod de a proteja o persoană este s-o subjugi.
Frank...
Bine, Frank, dar jurământul este "să o ţii alături".
- Nu s-o ţii ostatică. - Mutul tace, dar le face.
Am avut şansa să fiu eu însumi.
- Poftim ? - Acum ştiu că am greşit.
Trebuie să le spun adevărul. Trebuie să ştie toţi !
Nu fac bine faţă la haos !
Îmi aduceţi o pătură terapeutică şi un inhalator ?
O să inhalezi pumnul meu roşu
dacă nu mi-l aduci pe căpitanul Ryan în clipa asta !
- Sun foarte mândră de tine. - E o premieră.
E ca şi cum mi-aş vedea copilul cum învaţă să meargă. Dar cum o să le spui ?
Mă gândeam... că foarte prost.
Nu, nu ! Hai ! O să te descurci grozav.
Vrei să repeţi cu mine ?
Nu, mersi. Nu repeţi eliminarea unui calcul renal.
Nu, trebuie să mă duc acolo şi s-o fac.
Da, trebuie s-o faci.
Fă pasul şi fă-o, pur şi simplu.
- O voi face ! - Spune adevărul, fă-mă să fiu mândră.
- O să fiu mândru de mine. - Da.
O să-mi înfrunt toate slăbiciunile, toate greşelile din trecut vor fi îndreptate.
- Karen a intrat în joc. - După ce mă ocup de asta.
- Ce este, Iris ? - E iubire ? Ce e între noi ?
Dacă iubirea înseamnă în mare parte întuneric, da.
Am văzut interviul.
Distractiv, nu ?
Nu crezi că am părut severă în lumina aia ?
- Las-o acolo ! - Te pot ajuta ?
Nu, mulţumesc.
Doamne, e... foarte vechi.
Adu-mi un biscuit cu ghimbir şi noutăţi.
Ia-ţi proiectul la ştiinţe şi du-te acasă !
Presupun că locul în care dormi are plăcuţă de înmatriculare.
În primul rând, am venit să rezolv decalajul de comunicaţie.
- Îmi place decalajul. - Acesta e un generator de algoritmi.
Analizează profilul discuţiei, pentru a anticipa ce vei spune, apoi spune.
Ne trebuie doar o bază de date suficient de mare. Îmi dai tableta ?
- Sub nicio formă. - Bine, dă-mi tableta ta !
Sigur. Poftim.
Ce faci...
Vezi ? Acum ştie destule despre Alan
ca să anticipeze cum va răspunde în orice situaţie.
- Încearcă. Staţi de vorbă ! - Nu stau de vorbă cu Alan.
Hai, bifează ceva pe lista ta de dorinţe.
Salut !
Atât ? "Salut" ?
Ce faci ?
Am emoţii.
- Mai ai ceva de spus ? - Da. Acum pot să plec ?
A fost straniu. Doar că eu aş fi început cu "acum pot să plec ?"
Da...
- Alea sunt urechile victimei tale ? - Aici era...
Lucrezi pentru celălalt preşedinte ?
TOTOPOTUS, da. Te aşteptai la o cravată mai frumoasă.
Accesez sistemele de comunicaţii ale navei.
- Nu... - Da. Aşa cum bănuiam.
Cineva, bănuiesc că tu şi Judd aţi oprit comunicaţiile.
Nu eşti autorizat să crezi asta.
Deci pasagerii nu ştiu că sunt izolaţi în spaţiu pentru opt ani.
Ce enervant !
Cred că trebuie să te duci acum... dracului !
În numele lui TOTOPOTUS, preiau conducerea operaţiunii.
Camera e a noastră.
- Sus, sus ! - Nu, nu !
Da, strângeţi totul.
Hei ! Sunt microfoanele noastre ! Nu le meritaţi !
Nu, acum sunt ale mele.
Şi redeschid comunicaţiile cu Avenue 5. Mai aveţi 30 minute.
Iar aceasta cred că e puntea.
Nu ştiu exact. N-am mai fost aici.
- Care e viteza maximă a navei ? - Ce întrebare bună !
Aş vrea să-ţi răspund,
dar aş da dovadă de insensibilitate culturală faţă de căpitan,
căpitanul Ryan, care se ocupă de navă, de călătorie
şi de orice schimbare care intervine,
pe care noi, mai exact eu, nu pot s-o ştiu.
- Bine ? Ai înţeles ? - Cred că da.
Ce-i aia ? Cum scap de asta ?
- Iris ? - Eu sunt.
A venit un expert să repare decalajul.
Îţi anticipează răspunsurile pe baza discuţiilor tale şi prevede ce vei spune.
Super ! Câţi bani mai am ? Te rog, spune că mulţi.
- Ai destui ca să mănânci. Bucură-te ! - Bine ai revenit !
Scaunul inteligent se resetează.
Mă suni din toaletă ? Când fac eu asta, sunt un animal.
Oamenii celuilalt POTUS ştiu că am blocat comunicaţiile.
- Poftim ? - Le repornesc.
- Şi te sun doar dinăuntru, nu fac nimic. - Nivelul pH este normal.
E ironic, fiindcă eşti o persoană cam acidă.
Aţi blocat comunicaţiile ?
Ryan trebuie să le spună tuturor că vor sta acolo opt ani.
- Nu ne apropiem de casă ? - Rahat ! N-ar trebui să ştie asta.
Eu nu confirm informaţia, apropo.
Dar trebuie să li se spună cu delicateţe.
Minunat ! Vrei să spui aşa ?
Căpitane, când ajungem acasă, îmi fac un tatuaj cu tine pe fesă.
Ce umilitor !
Căpitane, unde arde ?
Spike, poţi să le faci acestor oameni turul VIP ? Ar fi în regulă ?
Sigur. Haideţi ! Să mâncăm spaţiu !
Delegi pe cineva să petreacă timp cu noi ?
- Nu. - Da.
Spike e cel mai bun...
pe care îl avem.
A spus opt ani !
Nu. Cred că ai auzit greşit. Cred că a spus...
- Opt anini. A avut opt anini. - Nu vorbeşte prea bine engleză.
- Am auzit ce-a spus. N-a zis asta. - E o hologramă. Nu e o persoană reală.
- Bine, dar am auzit-o clar... - Nu e reală.
Lăsaţi disputa despre realitate. Să vedem ceva mai grozav !
- O să se bată ? - Dacă da, nu avem bilete.
Copii, vreţi ciocolată caldă cu bombonele ?
Ce mi-aş dori să bem câte una !
Ryan, e adevărat ?
Că nu ştie nimeni că vom sta pe navă opt ani ?
Am crezut că le fac un serviciu pasagerilor.
Cinci luni au fost într-o stare de ignoranţă euforică.
Cum ai putut să-mi faci asta, după câte am trăit împreună ?
N-am trăit nimic împreună.
Exact.
Eşti un om foarte mărunt.
Şi o să te toc...
ca pe o nucşoară.
Iubito, ce... Nu !
- Fă ceva ! - Nu...
- Nu ! - Nu...
Haide ! Eşti căpitan. Dacă poţi cununa oameni, poţi şi să-i domoleşti.
Nu face asta ! Nu ! Karen, Karen...
- Piciorul meu ! - Dă-l încolo !
Nu te lăsa, soro ! Ţi-a venit vremea.
- De partea cui eşti tu ? - A învingătorului. Întotdeauna.
Avem tranchilizante ? Trebuie tranchilizată.
Lăsaţi să se întâmple asta. Trebuie să se întâmple.
Karen, nu...
M-a ţinut închisă, Ryan, ca pe un porc în coteţ.
Plânge sau are orgasm ?
A adormit ?
Concentrează-te ! S-ar putea să te strângă ca un anaconda.
Copii, ascultaţi ! Regulile sunt aceleaşi ca la ora de desen după model uman.
Priviţi, dar nu atingeţi !
Îmi place cum aţi aranjat spaţiul. L-aţi acoperit cu praf.
Da, am vrut un aspect subtil, în straturi.
Copii ! Spike ! Nu ştiam că avem grădiniţă.
Nu, căpitanul a organizat un mic tur pentru noi...
E... se joacă la butoane. Nu !
Nu, nu !
L-a blocat.
Ca atunci când ai încuiat maşina tatei.
Şi... Cum ? A schimbat traiectoria.
- Ce-a făcut ? - A schimbat traiectoria.
- Încotro ? - Te rog, spune că tot spre Pământ.
- E rău de tot ? - Nu, Spike. E mult mai rău.
Cred că noi plecăm, aşa că hai să le mulţumim.
- Mersi ! - - Mulţumim. - Gracias.
Mersi, copii ! Ne vedem în iad !
Exact de-asta nu vreau copii !
Putem reveni la traiectorie arzând combustibil ?
Avem... mai putem face asta de şase ori.
Dacă o facem acum...
Nu. O să avem 400 de ani când ne întoarcem acasă.
Va trebui să continuăm pe noua traiectorie.
Iată-l ! Ryan ! Hei !
Ryan ! Ryan !
- Încă patru săptămâni ! - Bine...
Ascultaţi ! Doamnelor şi domnilor, am să vă fac un anunţ.
Se pare că nu ne vom întoarce
pe Pământ decât peste un număr considerabil de luni.
Vedeţi ? De cât timp ştii asta, rahatule ?
Ne îndreptăm spre Soare ! Ne îndreptăm spre Soare !
- Poftim ? - Aşa te vreau !
- Ne îndreptăm spre Soare ! - Mergem pe raze de soare !
Nu, nu e un eufemism. Chiar ne îndreptăm spre adevăratul Soare.
Băga-mi-aş !
Cum adică... vrei să spui spre Soare ? Cel fierbinte ? De pe cer ?
- Acela ? - Da, acela.
- Mergem spre Soare ! - Nu putem...
Putem să lăsăm deoparte Soarele pentru moment ? Ştiu că vă cer mult, dar...
Ce ne-ai mai ascuns, limbistule ?
- Ne-ai dus spre Soare ! - N-am făcut eu asta !
- Cum de n-ai văzut ? - Spike era la cârmă !
- Nu sunt turnător, dar... - Sora mea a fost de vină.
- Raf, cállate ! - Copiii tăi o să ne omoare !
Daţi-o jos de pe navă pe pipernicita aia !
Încuiaţi-o !
Am ştiut mereu că voi fi ucisă de un copil.
Ascultaţi... orice se va întâmpla, vă promit că totul va fi bine.
Avertizare !
Avertizare ! Avertizare !
Rahat ! Probabil că ar trebui...
- Să facem un duş rece ? - Nu. Să fugim !
Există o barieră lingvistică între noi.
Îţi promit... siguranţa ta,
siguranţa copiilor tăi e prioritatea mea.
Eşti eroul nostru !
- Tu cine eşti ? - Charles.
Sunt doar soţul ei. Sper că şi eu sunt prioritatea ta.
- Ai spus că a părăsit nava. - Nu la propriu.
Îmi pare rău... ar fi trebuit să-ţi spun.
Amândoi sunteţi lipsiţi de coloană vertebrală.
Cred că sexul e fantastic. Haideţi, copii !
O să purtăm o discuţie. Da ? Da.
Mă bucur că ai aflat în cele din urmă de Charles,
fiindcă... era o mare problemă pentru noi.
Cum adică "noi" ? Care "noi" ?
- De ce nu mi-ai spus ? - Te rog, idiot cu accent britanic !
Nu le-ai spus pasagerilor că stăm pe navă opt ani.
Asta făceam ! Ce crezi că făceam ?
Da, dar n-ai reuşit, nu ?
Asta făceam când ai venit tu să spui chestia cu Soarele !
Salut, Avenue 5 ! Aici, centrul de control.
Au revenit sistemele de comunicaţii. Totul e bine ?
Da. Totul e bine. Avem doar o mică problemă.
Bine. Toată lumea de aici vrea să vă ajute.
Centrul de control al misiunii, familiile... Lista e nesfârşită.
Bine. Ajunge !
A spus "o mică problemă" ? Ce mică problemă ?
Cred că are legătură cu spaţiul.
Voi doi, îi luaţi de aici pe Hansel şi Gretel ?
Tu poţi să rămâi.
O situaţie periculoasă este gestionată.
Avertizare ! Nu intraţi în panică ! Păstraţi-vă calmul !
O situaţie periculoasă este gestionată.
Avertizare ! Avertizare !
Păstraţi-vă calmul ! O situaţie periculoasă...
Traducerea: FAST TITLES MEDIA