- Tak uhořet, nebo umřít hlady? - Je prima mít na výběr.
Já bych si radši vybíral mezi kuřetem a filé.
Promiňte, my míříme do Slunce?
Do té velké žluté továrny na rakovinu tvořené lávou?
Nemíříme přímo do Slunce. Jenom těsně vedle něj.
Myslím, že na předložce teď úplně nezáleží.
Slunce se o gramatiku nestará.
A co takhle reverzní tah?
To by plavbu protáhlo o několik let.
A stálo by to velké psychologické ztráty.
- Navíc by došly ručníky. - A co magnety?
Nejsou na lodi velký magnety, který se dají použít?
- A jak by ty vaše magnety fungovaly? - No, já nevím.
Třeba by je tak veliký horko odpuzovalo.
Máte pravdu. Magnet odpuzuje teplo.
Proto jsou pláže plné lidí,
co se ovívají zasranýma magnetama!
Ježiš!
- Když je takhle na nervy i Billie... - Nejsem na nervy.
Jste. Chováte se nezdvořile a kmitáte očima.
No ano, to je těma zasranýma světlama.
Nedá se to vypnout? Připadám si jako v korejském herním automatu.
Jak je možný letět omylem do Slunce?
Ten sráč je obrovskej.
Já dneska neumřu.
Na pláži jsem si s tím ohnivým koláčem poradil jen se slunečníkem.
- Porazil jsem ho tehdy... - Nádech.
- Porazím ho i teď. - Dobře.
Já umřu v bublinkový koupeli plný štětek.
V den, kterej si vyberu. Rozumíte mi?
Rozumíte mi?
Paráda. Až shoří, zůstane po něm hlučnej popel.
Dobře. Loď je tepelně izolovaná,
takže když všechny přesuneme na pravobok,
což je studenější strana,
možná to přežijeme.
Dobře, plán zní takhle. Serem na magnety! Volíme váš plán!
AVENUE 5 II. 2. díl
Správně, tudy. Ano, klidně můžeme přejít do lehkého klusu.
Jestli patříte k těm, kdo mají neustále studené končetiny,
dneska máte štěstí.
- Rav, jde vám to skvěle. - Vážně? A co?
Uvádět lidi vstříc vyhynutí?
- Zkoušela jste pozitivní myšlení? - Ne. A teď už ho nikdy nezkusím.
Bože můj. Ten muž přišel ve vlněném roláku? Jako fakt?
Sundejte si ten svetr, troubo!
Tak, vážení, vyrážíme. Našel jsem vám...
To je Charles.
Kapitán Úžasný a jeho vize báječného dne.
Našel jsem vám klidný koutek v kasinu.
- Nakecal jsem jim, že je dětem víc. - Rafe?
- Dobrý postřeh. - Jo, dobrý postřeh, Rafe.
Budeme potřebovat kartáčky na zuby? Nemůžu je najít.
Protože už jsem vám je zabalil.
Výborně. Chceš podat hrneček pro tátu roku?
Nechci vám narušovat tenhle román od Jane Austenové,
ale teď si musíme sakra pospíšit.
A omlouvám se, že kleju.
Ryane, měla jsem ti o Charlesovi říct.
Ne, ne, to nevadí. Nevadí.
Jenom jsem nevěděl, že s vámi bydlí ve stejný kajutě.
- A vy spolu... -Žijeme velice odděleně.
Nemůžu najít boty.
- Pomůžu ti. - Najdu ti je.
Mezi námi už není žádná jiskra.
- Pohybujeme se na úrovni... - Konstantního odporu.
Víc to jiskří mezi námi dvěma, než mezi ní a mnou.
To vyznělo trochu divně.
Ale ta uniforma vám sluší. Máte v ní delší krk.
Tak děkuju.
A teď už si pospěšte, než se tu uvaříme.
Nebo spíš upečeme. Je to suchý žár.
Kéž bych si s sebou vzal limonádu.
Popíšu vám ji. Byla tak studená, že se zvenku celá orosila.
Sežeňte mi externě orosenou limonádu.
- Ano, šéfe. - Zdravím.
Nerad vás ruším uprostřed paniky.
Já jsem chtěl jenom přežít Slunce. Snad nechci tak moc.
Dobře. A já s vámi zase chci udělat malé cvičení, ano?
- Dobře. Jo. - Hermane Judde, bojíte se smrti?
Ano. Velice moc.
- Vyhrál jsem? - Ne.
Chci, abyste řekl ne, když se vás zeptám: "Bojíte se smrti?"
Ne?
Dobře, ale když řeknete ne, musíte tomu věřit.
Dobře? Bojíte se šlofíků?
Ne. Ne, miluju šlofíky.
A smrt je jenom dlouhý, nádherný šlofík.
- Bojíte se šlofíků? - Ne.
- Bojíte se dlouhých šlofíků? - Ne.
- Bojíte se smrti? - Ne. Počkat...
Blahopřeju. Jste připravený umřít.
- Vážně? - Jo.
"Každá hvězda je sen."
Věříš tomu, Iris?
Sníme celý život. Sami. Ovšem tady ne. Tady sníme spolu.
Produkce? Potřebuju novej gauč. Do tohohle jsem se úplně roztekla.
Za chvíli vám pustíme novou epizodu Avenue 5 .
- A navíc, mají ptáci city? -Žárlivost?
A ohodnotíme osm nejdůležitějších nekonečných bazénů světa.
Co je nekonečno?
Přinášíme vám exkluzivní zprávu, z který si ukáknete.
Pusťte tam další nadpis: "Co že nás má zajímat?"
CO ŽE NÁS MÁ ZAJÍMAAAT???
Opravdická Avenue 5 míří přímo ke Slunci.
Je to nepotvrzená zpráva. Nevadí, já ji potvrzuju. To stačí. Lidi!
ZPRÁVA POTVRZENA!!!
Kde jste? Nějakou reakci, prosím!
Nic, opakuju, nic není žhavější než Slunce. Tohle je vážný.
To nepochybně. Děkuju, Chromá ruko.
Slunce je tvořeno plyny. Třeba proletí skrz něj. Věda.
Dobře, vážení, nezastavujeme se.
Pane, pane. Hrajete pěkně, ale nehodí se to.
Možná jste to neslyšel. Probíhá kompletní evakuace.
- Ne, já nikam nejdu. - Proletíme kolem Slunce.
A touhle dobou na něm bývá neskutečný vedro.
To je totální kec. Mně vedro není.
- Nějaký problém? - Ne, totiž, ano.
- Ale už jde s námi. - Ne, zůstanu, kde jsem.
To byste mě museli odtáhnout.
Dobře. Vy jste jeden a my jsme dva, takže...
Jsem tu jen jako pozorovatel. Ale Gary, měl byste ho poslechnout.
Ano. Když vás tam budu muset dostrkat, udělám to.
Dobře. Tak fajn.
- Strčte do mě. - Hra začíná!
- Dělejte, strčte do mě. - Prosím, nenuťte mě k tomu.
Stačí takhle málo!
- Slyšíte to? Ztratil přízvuk. - Bože.
To znamená, že za chviličku ztratí nervy.
Rozparovač z Londýna, tak mu říkají.
K snídani si naservíruje vaše pozadí. A z vašich koulí si vyrobí knoflíčky.
- Nechce se to vypojit. - Měl byste jít za ním.
- Chcete, abych to udělal? Udělám to. - Hej, hej. No tak.
- No tak, ne, ne! - Nenuťte mě ptát se znova.
Já na vás tu pěnu nastříkám!
- Tak fajn. - Já vás uhasím!
Seru na vás na oba. Vždyť už jdu!
- Já vás zlikviduju! - Vždyť už jdu!
Já vás...
Matte, já to zmáčkl a...
Letíme do zasranýho Slunce a hasicí přístroje nefungujou!
Jo. To je pochybení.
Tohle je dočasný úkryt. Najděte si místo.
Houstone, je tu těhotná. Udělejte prosím místo mým potomkům.
Gratuluju. V kolikátém jste měsíci?
- Ve čtvrtém. - V pátém.
Ne, ve čtvrtém. Tak dlouho spolu nejsme.
Před pěti měsíci ses tahala s tím skandinávským panákem.
To ne, ano. Mám to v takový mlze, že si ani nepamatuju jeho jméno.
- Mads. - Mads.
- To je fakt, byl to Mads. - Počkej, udělám místo.
Kristepane.
Jestli to tady přežijeme, pojmenujeme to malý Kristus.
- Ne, je to Clarence. - Clarence?
- To se mi docela líbí. - Jo.
"Clarenci, to není tvůj chlebíček."
Vítejte, pane Judde. Musím říct, že je mi ctí sdílet s vámi kajutu.
Potěšení na mý straně. A na vaší.
Je tu někde koupelna, nebo je koupelna tohle?
- Ta je tady. - Výborně.
Dobře. Zabírám si ji. Vy se myjte v kuchyni.
Kuchyň tady nemám.
To je skvělý. Luxusní značkový povlečení. Nejlepší z nejlepších.
Vy máte sluhy úplně na všechno? To je boží.
Ne, jsou tu jenom proto, aby za mě chytli kulku.
Já to udělám. Jako vždycky. Vypadněte, chlapi!
Držte stráž! Venku.
Já vám pomůžu. Umím nemocniční růžky.
Moje matka byla velmi přísná sestra na psychiatrii.
Dobře. Já nás z toho dostanu. Já to... Já to zvládnu.
No tak, Billie. Dostanu nás z toho, ne?
Ale jistě.
Který astronaut někdy netančil ve starém Slunečním cirkuse?
My to zvládneme, lidi!
Ne. Úhoři. Úhoři. Nesnáší extrémní teploty.
Musíme je přestěhovat. Jaz, musíme je přestěhovat!
Tohle nezvládneme. Už jdu!
Dám jich tam tak čtyři nebo pět. Pět úhořů v kyblíku.
- Vemte i jídlo. Kontrolujte je! - Ohnivák se pěkně rozdováděl.
- Vy jste si je pojmenoval? - Jo. Ohnivák, Úhoří diamant, Hefner.
Hefner, to sedí. Je to jako sledovat orgie střev.
- Potřebuju kyblík! - Dobře. Vážení, do úhořů!
A to byla přehlídka šesti filmových hvězd, co vypadají jako právníci.
- Ten kašel miluju. - Jak je? Iris Kimura je zpět!
Roztočte ji!
Fajn. Takže...
- Avenue 5 a Slunce. -Žaloba.
- K tomu je jen krůček. Drby, ségra. - Jo, drby.
Šílené časy, že?
Je to delikátní situace.
A proto je potřeba, aby se diváci jako vy, Plaňko,
nepřestávali modlit a žádali po vládě plán na záchranu.
To se mi líbí. Ale ne moc. Ne jako náš další host.
Její sestra na té lodi vážně umřela.
- Přichází Zara! - MRTVÁ
Roztočte ji!
To je bláznivý.
No teda, Franku, tys mi přivedl kamarády na hraní.
Propána, lidský bytosti tak úžasně voní!
- Karen. - Neříkej mi "Karen".
To ty jsi mi upíral lidský kontakt. A já po něm teď lačním. Jasný?
Kdo si dá jogurtový nanuk? Tady, prosím.
Vyrobil jsem je z kartáčků, a to je výhoda.
Není to skvělé?
Hej, Franku, s kamarády sledujeme tvůj pořad.
Říkáme si Frankfurťani.
Skvělý jméno!
To je sladký. Frank je vlastně taky jako párek.
Velice lákavý, ale nevíte, co všechno do něj nacpali.
Znervózňuješ je. Můžeš už na to zapomenout?
- Vážně? Chceš, ať na to zapomenu? - Ano.
Žes mě tu schovával, jako si mukl schovává heroin do zadku?
Na tohle mám zapomenout, Franku?
Napadá mě totiž, že tví fandové by si to možná rádi poslechli.
- No tak promiň. - Vážení, prosím, pohodlně se usaďte.
Protože vám toho nechci vyprávět málo!
Jo, ty slizký parchanty bych sledoval celý den.
Seberte je! Klidně i pusou, když to bude nutné.
- Dobře, klid. Najdeme si systém. - No tak!
Jo, najděte si systém, lidi. Najděte si systém.
Tak, Zaro, vaše sestra Sarah umřela ve vesmíru?
Jo.
- To je nanic. - Je to na hovno.
Ještě pořád. Vážně je to tak.
Tuhle otázku si pokládáme celý týden. Chybí nám mrtví?
- Ne. - Ne.
- A vám? - Moje mrtvá sestra? Bože, jo.
Umřela ve vesmíru, tak se nemůžu podívat na nebe. Připomíná mi ji to.
Teď už se můžu dívat jenom dopředu a dolů.
- Taková zasraná komplikace. - Moje mrtvá sestra a Bulvička.
Protože takhle jí moje mrtvá sestra pojmenovala.
Měly k sobě opravdu blízko. Byly jako jeden muž.
Třeba si spolu povídaly o klucích.
Nebo se bavily falešnými telefonáty. Třeba že jsou pokojová služba.
Mluvily legračním hlasem a pak se tomu jen smály a smály a smály.
Takže nám teď šíleně chybí. Že jo, Bulvičko?
Jo.
Posílám Zaře hodně lásky!
Nemáte ponětí, jak moc si ji pamatuju.
Její...
Bože, nebrečte. Pak budu brečet taky.
Zara je mnohem hustší než tamta Irene. A proč sedí tak směšně?
Dobře, hned třikrát špatně, Licousáku.
Ne, není hustší, já se jmenuju Iris a to třetí už nevím. Bylo to hloupý.
Se Zarou ještě probereme její mimořádný vztah
se sestrou Sarou, která je mrtvá.
- Vrátím se ještě? - Zaro, pojďte sem.
- Kdo to je? - Mrtvá Sarah.
Jo. Měly jsme hrozně moc společného.
Až z toho šla hrůza. Já jsem herečka, ona modelka rukou.
Obě jsme měly rády šunku.
Uvolněte zbývající finance na odkup televizního seriálu Avenue 5,
nebo jak to sakra je. Kupte to všechno. Mně je to ukradený.
Rychle přeběhneme na druhou stranu lodi.
Myslete na chladné věci, vážení. Ledovce, krasobruslení, Skotsko.
- Matky. - Hej, hej.
Asi za pět minut se sejdeme v Juddově nové kajutě.
Objevila jsem něco zajímavého.
Takže, vím o jedné šachtě. Dlouhý, úzký tunel.
Používá ji prádelna.
Krysí stezka!
Smrdutá jak prdel, ale s neskutečnou akustikou.
Ano, ale jde o to, že je v ní o 12 stupňů míň než všude jinde.
Dobře. Já svoji teplotu reguluju sám, ale jsem nadšený.
Takže všechny nastrkáme dovnitř?
To ne. Vejde se tam tak 300 lidí. Maximálně.
A samozřejmě musíme počítat i úhoře, takže...
Díkybohu, že jsem se neusmál. To by bylo plýtvání.
Klid, 300 je dost na nás všechny. Včetně několika dvojníků
pro případ, že nás lidi budou chtít zabít.
Ne, ne.
- Přednost mají děti, marodi a staří? - Ano.
A jedinými přeživšími budou nemohoucí a nezletilí.
Dobře. Ani do jedné skupiny nespadáme.
A my se tam přece schováme taky, nebo ne?
No...
Vždycky jsem myslel, že když člověk spadne na dno, ozve se rána, ale...
evidentně ne.
Bože můj, mně je tak vedro! Kdybych teď začala rodit,
musel bys to dítě chytat v chňapkách.
Víš, předtím jsi říkala, že jsi už v pátým měsíci.
Já bych přísahal, že ve čtvrtým.
Dobře, Dougu. Miluješ mě?
- Ne, v pořádku, není to past. - Pak ano.
Musím ti něco říct.
- Počkej. Spiku! - Co? Ne.
Spiku, pojďte sem.
Co se děje? Nikdo nám nic neřekne.
No, to proto, že to není nikdo.
A jak se má naše první rodinka?
Víte co, Spiku? Kdyby mi praskla voda,
byl by to jenom oblak páry.
Hlavně ne na můj koberec.
- Vtip. Můj koberec to není. - Jeho koberec to není.
- Dobře. - Mám pro vás útulné místo. Pojďte.
Poslouchejte, vážení.
Identifikovali jsme menší chladné místečko v prvním patře.
- Počkat. - A přednost dostane 300...
300 pasažérů.
Víte, divím se, že vás nechali mluvit takhle dlouho.
A potom mi kapitán Ryan řekl:
"Víte, Karen, jste jako ta velká kočka,
co hlídá před egyptskou hrobkou."
Na druhý straně lodi je studenej tunel!
Nashle, Karen.
Zlato, slyšela jsi to? Prý studený tunel.
Bože, za chvíli se mi snad rozpustí bradavky.
Už mi tečou po břiše.
- Zlato. - Franku.
Poprvé po pěti měsících se chystám ven z kajuty.
A hodlám se na to oblíknout.
Chci update každých 30 minut. Nebo každých pět.
OPERAČNÍ STŘEDISKO ÚDRP
Chci pořádný zprávy, žádnýho pouličního vyvolávače.
- Tohle je vaše nervové centrum? - Ano.
Vypadá to jak nějaká cestovka.
Avenue 5 mířící ke Slunci je naší druhou prioritou.
Co je důležitější než Slunce? Všechno se doslova točí kolem něj.
Iris, já žongluju s porcelánem. Pozor, kam šlapete.
Co...
Promiňte, nejste na seznamu. Pouze zaměstnanci.
Promiňte, my jsme vedení! Jdeme dovnitř!
Pardon, pardon. Příčí se mi, že mám přednostní právo,
ale je to firemní zákon. Na příští schůzi budu hlasovat proti němu.
Madsi. Madsi.
Tohle je naše sbohem. Nebo adios? Auf wiedersehen?
- Pořád ještě netuším, odkud jste. - Počkejte. Chcete mě tu nechat?
- Já doufal, že... - Doufal?
Kamaráde, naději musíte utnout hned u zrodu.
Jinak nikdy nenajdete pravé štěstí. Ne, to jsou kecy, že jo?
Už vám někdo řekl, že jste prolhanej, pokryteckej kretén?
Přesně těmihle slovy ne, ale jinak samozřejmě.
Franku, nesvírej mě tolik. Už nejsem tvoje rukojmí.
- To nejsem já, zlato. - Promiňte.
Myslela jsem, že ta upocená ruka patřila mému muži.
Franku! Čekáte, až vás vyvolají? Postupujte.
Jo, my nechceme nadívanýho Franka!
- Milujeme tě! - Jo.
Obrňte se! Nebo mám říct spíš opražte se?
Pardon, madam. Frank je klíčový zaměstnanec.
Ale prosím vás. Vyrábí lívance z plínek.
- Karen! - Franku!
- Ven! Protože tě miluju. - Hej!
Ženy a děti jdou první, že jo?
- Tahle dáma je obojí. - Jistě.
- Dobře. - Ale jenom matka.
- Cože? - Cože? No skvělý.
Hlavně když přežije můj genetický materiál. To budu klidný.
To mi připomíná, Dougu, je šance, že to dítě není tak docela tvoje.
Docela? V tomhle případě platí buď všechno, nebo nic, miláčku.
Promiň, teď není vhodná chvíle, ale možná umřeme.
- Navíc už zavírají dveře. Musím jít. - Mio!
Abyste věděl, já svého tátu nepoznal. Vůbec mě to nepoznamenalo.
Ach bože, už se to plní. Pro všechny možná nezbyde místo.
Dobře. Hlavně si zaberte místo vy, ano? Vy máte větší vervu do života.
Ne. Tady uhoříte zaživa.
A to je naprosto nejhorší způsob, jakým lze uhořet.
Vrchol jsem zažil na střední.
- Opatrujte se. - Uhněte!
To řve váš kapitán. Uhněte!
Nadávejte jim. Tohle není fronta v Disneylandu.
- Uhněte, kurva! - Aha, už to chápu, vy debile.
Nejdřív nás vyženete z kajut a teď chcete skočit z lodi.
Já neskáču z lodi. Postupuju hlouběji do lodi.
Ryane! Ryane!
- Eleno! Eleno, tady! - Vezmi děti.
- Musíš s sebou vzít děti. - Ano, samozřejmě.
Kapitáne, dochází nám místo.
Fajn. Dvě děti se počítají jako jeden dospělý? Nebo se řídíme váhou?
Ne, základní lidskostí. Nemůžeš je rozdělit.
- Moment. Mám do toho co mluvit? - Dveře se zavřou za deset vteřin.
Vezmi je.
Jistě. Já jsem kapitán. Děti, chyťte mě za ruku. Pojďte!
Oba vás miluju!
Nemůžu uvěřit, že jsem tam Karen nechal umřít.
Bude na mě děsně naštvaná.
Doufejme, že neumře, ale kdyby jo, dost by vám to zvýšilo sledovanost.
- Prosím vás, ne. - Všechno má svou světlou stránku.
Slunnou stránku.
Zatraceně. Proč nás jazyk tak mučí?
- Mio? Mio! Mio! - Dougu? Dougu, jak ses sem dostal?
Prolezl jsem někomu pod nohama jako červ.
Jak to myslíš, že to dítě možná není moje?
Co? Co jsi říkal? Čí co že není co?
Říkal: "Jak to myslíte, že to dítě možná není moje?"
Bože můj! Stane se z nás lidský sušený maso a tebe zajímá DNA?
- Cože, zlato? - DNA. Spermie.
Prosím, křičte o spermiích ještě hlasitěji. Prosím.
Moje plodnost není problém!
Cože?
Moje, jako jeho, plodnost není problém.
Říká, že moje, jako jeho, konkrétně Dougova...
Dobrý, Margaret. Já ho slyším.
- Dobře, podávejte úhoře. - Nedívej se.
- Podívala jsem se. Proč to dělám? - Dobře. Opatrně s nimi.
Jejich sekrety mají větší cenu než vaše duše.
- Jste Charles, že ano? - Jo.
Říkáte si Charlie, nebo Chuck, nebo...
- Jenom Charles. - Charles.
1 HODINA DO PRŮLETU KOLEM SLUNCE
- Tohle je George mladší. Je velmi... - To je fuk.
Na tyhle řeči je moc vedro. Promiňte. Promiňte.
Dobrý den, Eleno.
Vy mě neznáte,
ale kapitán Ryan vám o mně jistě vyprávěl.
Ta první část byla správně. Neznám vás.
Takže nevyprávěl.
Co se snaží utajit?
Jestli si Judd myslí, že jsme furt spolubydlící, i když mě tu nechal,
vyseru se mu na prostěradlo.
- Sedněte si! - Jasný? A potom...
- Ticho! - Teď začne jít do tuhýho.
- To je jeho hlava. - Ještě to zhoršujete!
- Někdo se musí ujmout velení. - Pak udělám tohle.
- Dobře. - Ne, já nemyslel vás.
Můžete mi věnovat pozornost, prosím?
Já vím, že z historického hlediska
slyšíte na to, když na vás někdo řve: "Poslouchejte, pitomci!"
a jiné nadávky. Ale...
Já takový člověk nejsem.
Jo tak vy byste radši tohle?
Mám na vás mluvit jak Papa Loco?
Dobře. Teď prosím všichni zavřete oči.
Briane, zavři kurva oči!
Já z vás ten klid vymlátím. Jasný?
Poslouchejte, lidi! Za 60 vteřin
se přiblížíme a proletíme kolem vrcholu.
A jestli to přežijeme, možná to všechno dopadne dobře.
A jestli ne, nashle v příštím životě.
Co si to nalhávám? Žádnej příští život není.
Tohle je zasranej konec hry. Tak hodně štěstí, lidi.
Bože. Jako kdybych věřila na štěstí.
To v žádném případě. Já jen... teď už přestanu mluvit.
Měla jsem přestat už před chvílí. Pardon.
Tak tohle je smrt.
Kde ses toulala?
Myslete na krásné věci.
Světlo procházející listím.
Konejšivě bublající potůček.
Podívejte se.
Přilezl k nám ježek.
To je ale nečekané potěšení!
Dva javory se vzájemně dotýkají.
Tamhle je dýně.
Smrt je prostě jen dlouhej, nádhernej, zasranej šlofík!
Proboha! Ne! Minuli jsme perihelium.
Panebože! Už to klesá!
Teplota klesá! Dokázali jsme to!
- Jo! - Ta mizerná loďka nás zachránila.
Upíry si možná děsíš, ale já z tebe strach nemám, Slunce.
Teď jsou ze všech hrdinové.
- Tu energii využijeme. Co dál? - Jako předtím. Dívat se a čekat.
Máte staré referenční číslo. Sežeňte nové.
Právě jsem koupila celý televizní pořad, abych šířila informace.
Mohl byste tomu věnovat aspoň sebemenší pozornost?
Vypadám jako člověk, kterého zajímá optika?
Takže pokud v kabelce neschováváte jednu metrickou tunu lithia,
debata skončila. Rozumíte?
Lithium? Proč vás tolik zajímá lithium?
Nezajímá. Je to neskutečně přeceňovaný prvek.
Počkat. Proč lithium?
Vážení, nejhorší máme za sebou.
Pokud neotevřeme tyhle dveře a nenajdeme...
- Těla. Možná tam najdeme těla. - Těla! Možná budou všude ležet těla!
Vypadá to dobře. Všechno vypadá dobře.
- Aleluja! Provizorně. - Krysy se vrátily.
Vychutnaly jste si tu akustiku, krysy?
Vaše velmi platné připomínky vezmu na vědomí za malou chvíli. Eleno?
Pojďte. Musíme ty úhoře vrátit.
Já nevím, co se stalo. Bylo to...
Dobře. My byli tady a tys byl tam.
Moc mě mrzí, jestli tě to zmátlo.
Natáhl jsem se pro tašku a myslel jsem, že je to jedno z dětí, a...
- A byl jsem to já. - Byl to on.
- Proč jsi šel za ním? - Protože mě táhl.
Dost mi při tom pohmoždil rameno.
Měl bych s tím někam zajít.
- Díkybohu, že ses neuvařila. - Franku.
Bála jsem se, že s tou velkou hlavou nevylezeš ven.
Nechal jste mě tady umřít.
Teď se karta obrátila a vy jste pro mě mrtvej.
Jste víc než jen sráč. Jste supersráč.
Nevím, kde se ve vás bere tolik hněvu.
Vy byste vážně chtěl, abych zůstal venku?
Vždyť jsem vám právě zachránil nejlepšího kamaráda.
Sebe.
Řekla jsi, že nás oba miluješ.
Kapitáne Kryso, nechtěl byste něco říct?
- Ano, děkuji, Matte. - Za to mohlo to vedro.
Vzpomínáte si na vedro, ne?
Takže se shodneme, že jsme zmatení.
Mio?
Budeš se s Ryanem hádat stejně jako s tátou?
- Ne, ne. Miláčku, ne. - Ne, ne.
Ne, ne, my se nehádáme. Nemáme na to sílu.
Ne, přežili jsme Slunce. Přežijeme i vážný rozhovor. Ale nejdřív
- bych měl promluvit k cestujícím. - Jistě.
Teď už se to zas nehodí.
Ty vědecké hodnoty jsou neskutečně vysoké, kapitáne.
Přepadá mě zvláštní pocit. Ať se snažím sebevíc představit si vesmír,
nakonec si vždy představuji sebe.
Jen dvě věci jsou nekonečné.
Představivost a vesmír.
- Přestaňte mluvit, herci. - A stop! Pauza.
Jako vaše nová šéfová vám chci říct, že odvádíte adekvátní práci.
- Nesmírně ráda vás... - Musíte zlepšit přístup.
Tady nejsme ve vířivce.
Rychlá otázka, pardon. Moc mě těší.
- Jaká je denní doba? - Je 16:18.
Ne, ne, ne. V té scéně, kterou točíme.
Těžko se pozná denní doba, protože ve vesmíru je pořád tma.
Hrozná tma.
Myslím, že v této konkrétní scéně je 16:18.
Páni! Podivná náhoda.
Tak. Tohle je Zara.
Bude hrát novou vědeckou vedoucí Saru.
Vážení, jen abyste věděli, holka, která tu roli dostala, je támhle.
Je to Zara. Já jsem Sarah. Jo?
- Rozumíte? - Sarah.
- Prima. - Lidi ji mají rádi.
Nechápu proč. A je mi to fuk.
Má sledovanost, a tak se stává hvězdou pořadu ona.
Hej! Slyšíte mě? Dostanu židli?
Nechci mít manýry, ale trčím tu jak zasraná švestka. Tak můžete? Haló?
Vy v seriálu končíte. Ven.
- Mockrát děkuju, ale... - Vykliďte si přívěs.
Dobrý.
Nadšenci. Tohle u lidí dost nesnáším.
České titulky Anna Křížková Iyuno-SDI Group 2022