Да. Да. Красива птичка, нали?
Не, грозна совалка е. И вози като крава.
Схващам. Имам чичо... - Аз също.
Сега излез от въздушния шлюз. Ако не искаш да умреш.
Да... Не искам. Поне през повечето дни.
Според легендата е носил целия свят на гръб.
Г-н Джъд ли? - Не. Не обръщай внимание на лицето.
Това е добър съвет, хлапе.
Аз гледам да го пренебрегвам целия, но е трудно.
В началото на нощта съм там. Когато той заспи, отивам в леглото.
Баща ми направи снимките. - Покажи й единствената друга стая.
Ще прозвучи брутално, но като ме няма, с това ли ме заменяш?
Аз съм "този", а не "това".
За мен си "това". Арогантно е да си мислиш, че си "този".
Значи сме качили канибал? - Да. Потвърждавам с неохота.
И той се шляе на свобода?
Канибалите шляят ли се? - Да отцепя ли кораба?
Не знам. Трябва ли? - Ти решаваш. И да, трябва.
Добре, нацепи кораба. - Да го отцепя.
Отцепваме кораба. - Майната му. Отцепи го.
Започва изолация.
Какво? Едва излязох. Не искам пак да ме заключват.
Започва изолация. - Айрис...
Започва изолация. - Момент, излизам!
Извинявай, какво точно направи? - Запечатах всяка стая в кораба.
Значи заключихме неизвестен брой хора в стая с канибал?
Да, но заключваме по-голям брой хора извън стаята с канибала.
Като го кажеш така, излизаме цели герои.
А В Е Н Ю 5 Така ще умрем - като две ястия
Има много отзиви от пътниците. "Защо е заключено?"
"Защо тоалетните са заключени?" "Тоалетната беше заключена и..."
Щом се оплакват, значи не са били изядени.
Да намерим канибала. - Центърът на данните.
Оттам се наблюдават всички стаи в кораба.
Благодаря, Върховен съд. - Очаквам да е във фитнеса.
Сигурно това е неговата версия на прясно изпечен хляб.
Капитан Идиот ни заключи. - Имаш ключ.
Точно така. - В другия джоб.
Уморен съм. Дали е възможно да спя прав?
Опитай се. Пъхни пръчка в сакото си, и ще бъдеш чудесно плашило.
Някой трябва да говори с пътниците. - Заповядай.
Защо да съм аз? - Имаш уста и си тук.
Поздравления. Няма по-ниска летва.
Какво... Не искам. - Да, Рав.
Райън ще ни спаси. Искам да го видя на кон.
Карали сме се, но изглежда добре в поло.
Жена ти ще се съгласи, както му се е лепнала.
С Елена вече не сме заедно. - Сексуално?
Всякак. - Не, Райън, ела, не искам...
Боже! Има ли бутон? Добре... Какво е това?
Да, да, виждам, виждам. Ето.
Снимана е от странен ракурс. - Едно, две...
Здравейте. Здравейте.
Простете, че прекъсвам затворничеството ви, но имам новини.
Съжаляваме. Този път наистина.
Така, оставям ви и ви казвам: "Довиждане".
Боже!
Беше ужасно. Трябва да се отърся от всичко.
Май се опитва да се бъде човек. Дайте й време. Ще стане.
Райън, казах на пътниците за изолацията, но те не знаят,
повтарям, не знаят за канибала.
Господи! - Канибал!
Една грешка, и всички ти скачат.
Претърсете откритите места за нашественик.
Капитане. - Бял, мъж, на средна възраст.
Англичанин. - Да, с акцент. Може да е канибал.
Друг. Не гледай подозрително. Изглеждаш вкусен.
Отивам в тоалетната. Да видя какво нося във вагона.
Сам ли го измисли? - Не, видях го в реклама.
Не прави нищо, което аз не бих направил, братленце!
Добре, братко. - Защо говорите като деца?
Така си говорят приятелите, Айрис. Намерих нов приятел.
Браво. Плащаш ли му... - Не, това няма цена.
Трябва договор за конфиденциалност. - Радвам се, че се върна.
Защо се върна, Айрис? - Земята е по-зле и от нас.
Литият свършва. - Както и плодовете, и камилите.
Не е като да съм ги използвал. - Без литий всичко спира.
Хората ще се бият за чиста вода. После и това ще спре.
Не! Мислех да стана диджей!
Той трябва да подпише договора. - Права си.
Наистина ли има канибал... - Не говореше буквално за канибал.
Той се качи, когато се свързахме с космическия затвор.
За него корабът е като магазин за деликатеси.
Грешиш и знаеш, че...
Сигурен съм. Сред нас има чудовище. - Добре...
Но никой от нас не е канибал. Той е мъж - значи вие не сте.
А аз съм от рекламите.
"Пийте бира "Джъд". Противна като вас!"
А може да е този.
Какво е любимото ти ястие? Пръстчета на момиченца?
Ами... - Пазете се!
Тук е.
Започнах да мисля за себе си: "Типично за Райън.
Качихме канибал. Типично за Райън". - Това е центърът на данните.
Прилича на кафе автомат.
Това е синоптичен масив. - Какво значи това?
Масив, който е синоптичен. - Били, само преподреждаш думите.
Какво означават те? - Образите на екраните се сменят.
Показват различни части от кораба.
Да играем на "Намери канибала". Как изглежда той?
Не знам. Мислех, че ти знаеш. - Типично за Райън.
Боже, това е той, нали? - Така ще умрем.
Като две ястия. Какво правиш?
Райън, аз съм Рав. Отвори. - Заповядай.
Рав, ела. Как изглежда той?
Кой? - Ти как мислиш? Канибалът!
Не знам. Виждала съм само стара снимка.
Кой знае? - С Джъд бяха в шоуто на Франк.
Били. - Правя го.
Ето. Тук. - И тук.
Добре. - Чакай. Айрис.
Какво? - Снимай ме как подписвам.
За мен е чест. - Да...
Кажи "клауза за недопустимост". - Клауза за недопустимост.
Той не вдига. - Значи това е всичко.
Ако някой друг не е участвал в шоуто на Франк.
Мисля, че Франк е участвал.
Леле. Лесно е да го забрави човек.
Хора! Успокойте се, моля ви!
Знам как изглежда той!
Виждала съм го.
Три, две, едно! - Аз съм канибалът!
Не си. - Така ли?
Аз съм адвокат от Питсбърг. Все се бъркам.
Но сега всички ме гледат. Гледайте жената на масата.
Исках само да кажа, че всъщност съм виждала...
Съжалявам... Просто...
Бях забравила какво е хора да ме гледат с надежда.
Аз всъщност съм виждала...
... изход за всички нас.
Да! - Карън! Карън! Карън!
Не мога да лекувам нараняване, което се случва в момента.
Изпий това. - Желе?
Обезболяващо. Практически - хероин.
Силно ли е? - Ще събори и кон.
А ще направи едно пони на нищо.
Брей. - Какво искаш, Джъд, зает съм.
Предател. - Смешно.
Не може да ни оставите да умрем. - Само ще ви оставим.
От вас зависи дали ще умрете.
А ако случайно кажа на всички на Земята за лития?
Сериозно? Използваш глобалния хаос, за да си спечелиш предимство?
Не бих го казала така. Изнудваме те.
Да, Лукас, върни ни вкъщи,
иначи ще кажа на всички на Земята за...
Трябва ми засукана дума за "простотия".
Двойна простотия. - Кой е този?
"Затруднение". - Става.
За затруднението ти с лития. А това е двойна простотия.
Да говоря с президента. Ще продължим след 30 минути.
Мамка му.
Видяхте ли лицето му? Направо да свърши човек.
Не.
В 74 Джей има само две деца и бременна жена.
Ясно. - Защо я бележиш с червено?
Защото там са две деца и жена.
Отбележи го със зелено. - Защо? Червено.
Показва, че съм отметнала стаята. - Рав, червеното значи "опасност".
Дори бръмбарите го разбират.
Значи да сменя всичко тук? - И зеленото да не значи "опасност"?
Да, моля. Ако не е проблем. - Намерих Франк.
В спа центъра е. За щастие, не е гол.
Да го доведа ли? - Няма нужда, аз...
Аз ще остана да помогна на Рав с лепенките.
Чарлс ми даваше комфорт и сигурност, а Райън...
Дискомфорт и несигурност?
Да, но знаеш ли какво, Мат? Наранява най-вече себе си.
Разбирам. - Ти го харесваш, Паломита.
Няма как да е толкова лош.
Понякога като го гледам, се натъжавам.
Добре... Не знаех.
Ами... Ще му кажа да се усмихва повече.
Като се усмихне, изглежда по-тъжно.
Забавлявайте се с осмислянето на това.
Знам, че не съм аз. - Всички можем да го кажем.
Така е. - "Знам, че не съм аз."
Да, но аз знам, че не съм аз.
А аз знам, че не съм аз. - Но аз не го знам.
Спокойно, никой тук не е канибалът.
Само канибалът би бил толкова сигурен.
Хора, аз съм.
Франк, сещате се. От шоуто. - Кое шоу?
Добре, ще го кажа. "Оставете го."
Не съм го гледала. - Аз съм, но този не е водещият.
Какво? Аз съм. Шоуто е мое. - Онзи е по-висок.
А и той не е ли грък? - Не! Аз съм! Аз съм той!
Имаме си самозванец.
Защо ще споменавам шоуто, ако не е мое?
Не знам. Защо ще ядеш човеци, а не храна?
Защото е канибал. - Ще съжалявате за това. Оставете.
Ако знаете, че човекът до вас не е канибал,
с дясната си ръка вдигнете неговата лява.
Не съм сигурен за теб, но благодаря. - Вашата лява и неговата дясна.
Карън, не сме... - Защо си вдигнал ръка?
Въпрос ли имаш? Объркваш цялата система.
Тази идея е тъпа. - Ти си тъпа.
Не ме карайте да викам повече. - Може ли...
Благодаря. Франк не може да свири. Зъбите му са меки.
Благодаря, Карън, страхотна си, но не ни даде нищо. Слез.
Опитвах се... - Някога изслушвала ли си някого?
Да! - Почивка.
Хора, ще си почина. Благодаря за съдействието.
Хора, имам идея. Канибалът е пътник без билет, нали?
Няма да носи такова нещо. - Да. Ето какво ще направим...
Измийте тоалетната пак. Тази още е тук.
Ще се подредим по номерата на стаите
и ще сравня лицата ви с документите ви.
Това е по-добра идея от простотията на Карън.
Кой ще е следващият? Мия, ще споделиш ли нещо?
Няма нужда. Опънах един готин швед и забременях веднага,
което е пълна простотия. Извинявай, Палома.
Ще разбера кой е бащата, когато бебето излезе.
Това е ненормално, мамка му. Извинявай, Палома.
Или ще има плочки и сини очи като на хъски,
или ще прилича на палец?
И знаете ли коя е най-голямата тъпотия?
Не знам какво искам. Дали да е готино бебе с тъп татко?
Или бебе палец с баща палец?
Скапаният палец поне ме обича, мама му стара!
Извинявай, Палома!
Ще бъда баща. Баща ми имаше баща. Неговият - също.
Това е като кръг...
Не, така е... Как се казваха тези неща?
Правите, които не се огъват.
Прави линии. - Да! Права линия.
Мога да докажа, че не съм канибалът! - Как? Няма да изядеш някого?
Не. - Значи ще изядеш някого?
Не! Били! Благодаря на бога, Били. - Какви ги вършите?
Срещу стреса ли му помагате? - Не, хванахме канибала!
Това не е той. Този е никой. Просто Франк.
Казах ви, аз съм нищо. - Връзва се.
Франк, имаш предназначение. Ела с мен.
Имам предназначение? - Значи работите с канибала!
Да, дава ми десет процента от остатъците от храната си.
Сега казвам на хората, че я зарязах.
И че не й съчувствам. И това ми харесва.
Истината обаче е, че не напуснах жена си и тя...
И тя не ме напусна. Жена ми... Тя умря. Умря.
Оставаш само ти. - Нямам нищо за казване.
Не разбрахме даже името ти. - Нейтън.
Здрасти, Нейтън. - Здрасти.
Сигурно трябва първо да кажа, че аз съм канибалът.
Не, истина е. Аз съм канибалът. - Какво?
Трябваше да го кажа по-рано, но ми харесваше да ви слушам,
а после не видях подходящ момент да го спомена.
Франк, сега е шансът ти да блеснеш. - Ще направя каквото мога.
Канибалът в шоуто ти. Как изглеждаше той?
Средно. - Коса? Телосложение?
И двете - средно. - Цвят на кожата?
Среден. - Значи е кафяв?
Усредняването на цвета на хората трябва да е доста кафяво.
Да, да. - Франк, знаем, че е бял!
Оставяш го да вилнее, за да не признаеш, че си расист!
Не, просто... Не...
Ето го! Това е той.
Този ли? - Да.
Разговаря със... Боже!
Дай онова! - Готово е!
Този защо се бави толкова?
Просто е. "Искаш ли да те изнудим? Да или не?"
Липсата на новини е добра новина, макар и не колкото добрата новина.
Какво? Какви са тези глупости?
Единственото ни предимство е новината за лития.
Трябва да внимаваме. - Презимето ми е Внимателен.
Не е. Туам е. Не се смейте, това е семейно име.
Добре, отчетохме всички. - Да!
А не може ли канибалът да е откраднал нечий комуникатор?
Да. - Значи канибалите са крадци, а?
Доста тесногръдо мислене. - Прав е.
Само канибал би защитил канибал. - Така е.
Какво? - Той е либерал и канибал!
Дръжте го!
Оставете го. Досаден е, но не яде хора.
Гласът на канибала е по-дрезгав. - Откъде знаеш?
Момент. Виждала ли си го? - Странно е.
Като се замисля, май даже говорих с него за малко,
точно преди да отиде с Франк.
Сега си спомням, че знам как изглежда той.
Защо не каза, Карън?
Исках да... организирам хората. Това е болест.
Дано не се наложи да организираш погребение.
Ако има какво да сложим в ковчег. - Да!
Трябва да го правим по-често. Да се събираме.
Да си заклещваме краката, да пием обезболяващи...
Има ли някой там? Във въздушния шлюз сме!
Слава богу. - Извратено копеле!
Добре съм! Какво правите?
Тогава осъзнах, че съм стигнал дъното.
Буквално беше дъно.
Тогава осъзнах, че това, което правех от любов,
наранява не само мъртвите, а и живите.
Показваш израстване. - Ето го! Дръжте го!
Този... - Недейте!
Палома! - Хванете мен! Аз съм канибалът!
Чичо Райън, не го наранявайте! - Спокойно, той е лош човек.
Не е. Мат каза, че е добър човек, взел лоши решения.
Райън, виж човека зад канибала.
Мат, отивай на майната си. - Извинявай, Палома.
Вкарайте го... Имаме ли килия?
Бриг. - Вкарайте го в брига.
Ставаш веган, приятелю.
Нали не прекалих? - Изобщо не си самоуверен.
Наскоро сигурно си се питал: "Да не би аз да съм канибалът?".
Замалко, но реших, че не съм.
Капитане, намерихме канибала във въздушния шлюз. Бягаше.
Това не е той. Това е... Питър?
Пол. - Пол.
Той каза, че не съм канибалът! - Наистина ли не съм самоуверен?
Сгреших. Справяш се чудесно.
Какво става, капитане? - Искам информация за системите.
Мониторите са чисти.
Има сигнал за тревога от контролната кула.
Голяма тревога.
Литият на планетата Земя свършва. Планетата ще се превърне в пустиня.
Това не е част от сериала. Случва се наистина.
Какво, да му... Зара, какво е литий?
За какво ни е? - Не знам.
Виждам само думи, които се появяват пред мен.
Ясно. - Но звучи лошо.
Литият е важен. Трябва ни.
Не можем ли да поръчаме? - Не съм сигурна.
Има веганска алтернатива. Може би грах?
Кой има резервен литий? - Съседът ми сигурно има. Боклук.
Ако това с лития е вярно, ще убия всички.
Ужас. - Трябва ли да ни е страх?
Онзи получи съобщението. Както и всеки друг на Земята.
Представях си го като предупреждение.
Беше предупредително, нали? - Спокойно.
Беше съвършено. Толкова нюансирано, че още не го разбирам.
Какъв ти е проблемът, Джъд? Защо го направи.
Лукас, виж, не всичко е загубено.
Да започнем отначало. Хайде да ни спасиш.
Няма. Похабихте предимството си.
Ще си издълбая "Мислиш ли, тъпако?" на челото.
Не ми звънете повече. Изхабихте два грама литий.
Хърман Туам Джъд, какво направи?
Какво точно ще кажем на пътниците?
Капитанът надви канибала. Така става ли?
Не. Какво ще правим с канибала? - Може да го приемем,
ако приеме да му зашием устата. Не може да ни изпие, нали?
Гениално. "Това е новият ви съсед.
Няма да ви изяде, но може да ви направи на сок."
Пак загубих ключа.
Понякога забравям, че зад фасадата на объркан дядка
ти си просто объркан дядка.
Обърканият дядка не те чува и... Ето го. Защо ключът е в ръцете ти?
Цял ден ти оправям кашите.
Първото правило на изолацията е да не изпускаш ключа.
Изолацията беше твоя идея! - Но ти взе решението!
Много удобно, а? Защо все аз да решавам?
Не ми благодарете. - Типично за Били!
Дали не заслужавам благодарност? - Какво искам ли?
Да спреш да ми квичиш в ухото!
Ти си властта зад трона, пикаеш по трона,
а после се оплакваш, че тронът смърди на пикня!
Странна метафора. - Райън, не ти пикая на трона.
Рав, мога да го направя. - Райън Кларк!
Можеш. - Ти стъпка Райската градина.
По-лошото е, че нарани чувствата на дете.
Но... Мат, не разбирам. Какво правиш?
"Не знам, не знам." Майната ти. Тотален идиот такъв.
Отново, канибали и пътници.
Какво ще им кажем? - Да им кажем истината!
Качихме канибал заедно с педофила, когото повикахме да оправи храната!
А това беше безсмислено, защото за осемте години,
през които ще сме тук, има храна само за половината!
Откачено! - И няма смисъл да бързаме,
защото дори да стигнем до Земята, няма да я уцеля,
защото през живота си не съм учил пилотиране!
Можем да наговорим още успокояващи лъжи...
Рав? - Да?
Когато приключи спешното съобщение, изключи ли предаването?
Да. Със сигурност. - Защо светлинката е червена?
Защо? - Показва, че не записваме, нали?
Показвало, че не записваме... - Не е ли...
Боже! Мамка му.
Дами и господа, това, което чухте, беше...
Какво да им кажа? - Трябва да кажеш...
Че сме репетирали за пиеса?
Кажи това. - Не може...
Всичко е истина. Всяка дума е истина.
Сега знаете всичко. Какво искате на направим?
Край на изолацията. Край на изолацията.
Все още си тотален идиот.
Превод АЛЕКСАНДЪР МИШКОВ
Епизодът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО