No jo. Krasavice, že jo?
Ne. Je to hnusnej modul. A řídí se to jak lítající kráva.
Jo, rozumím. Rozumím.
- Víte, mám strejdu... - To já taky.
Fajn, teď radši běžte od dveří dál.
Pokud teda nechcete, víte co. Umřít.
Jo. To nechci. Většinou ne.
Podle legendy nesl celý svět na svých ramenou.
- Pan Judd? - Ne. Toho obličeje si nevšímej.
To je všeobecně dobrá ráda.
Já se ho snažím ignorovat celýho, ale je to každodenní boj.
Většinou si lehám tamhle.
A jakmile usne, rychle skočím do postele.
Tohle fotil můj táta.
Ukažte jí tu jedinou další místnost.
Možná to bude znít brutálně, a popravdě jsem ráda,
ale když jsem odešla, nahradil jste mě tímhle?
Mnou? Ale já jsem spíš "on" než "tohle".
Já vás spíš vnímám jako "tohle". "On" je na vás moc arogantní.
Dobře. Takže jsme nabrali kanibala?
- Ano. Potvrzuji. Ač nerad. - Na volno? Jen tak se šourá po lodi?
- Umí se šourat? Já nevím. - Neměla bych loď zamknout?
- Já nevím. Měla byste? - Je to vaše rozhodnutí.
A odpověď zní ano.
- Tak jo. Odemkněte celou loď. - Zamkněte.
- Loď se celá zamkne. - Zamkněte. Odemknout, zamknout.
Loď se uzamyká.
Co? Sotva jsem vylezla ven. Já nechci být znova zamčená.
- Loď se uzamyká. - Iris?
- Loď se uzamyká. - Moment. Už běžím, už běžím.
Promiňte, co přesně to udělalo?
Právě jsem zamkla všechny dveře na lodi.
Takže jsme zamkli neznámý počet lidí
v jedné místnosti s uprchlým kanibalem.
Ano. Ale taky jsme zamkli větší neznámý počet lidí
mimo místnost s kanibalem.
Jo. No, když to řeknete takhle, jsou z nás hrdinové.
AVENUE 5 II.
4. díl: Umřeme jako předkrm a hlavní chod
Cestující mají spoustu otázek.
"Proč jsou zamčené dveře?" "Proč jsou zamčené záchody?"
"Promiňte, ale záchod byl zamčený a..."
Oni to zvládnou. Jestli si stěžují, akorát to znamená, že ještě nejedli.
- Pojďme toho kanibala najít. - Datové centrum.
To sleduje kamerami všechny místnosti na celé lodi.
- Děkuju ti, nejvyšší soude. - Vsadím se, že bude v posilovně.
To je určitě jeho verze čerstvě upečeného chleba.
- Kapitán Debil nás tady zamkl! - Máte univerzální klíč.
- To je pravda. Mám. - Druhá kapsa.
Ach bože, jsem tak unavenej.
Myslíte, že se dá spát vestoje? Možná to zkusím.
Jo, to byste měl.
A strčte si za sako tyč, bude z vás moc pěkný strašák.
Naléhavá připomínka. Někdo by měl vážně promluvit k cestujícím!
- Klidně si poslužte. - Nemyslím sebe. Proč já?
Máte ústa a stojíte tady.
Blahopřeju ke splnění nejnižších požadavků v historii požadavků.
- Ne. Ne, já nechci. - Ano, Rav.
DŮLEŽITÁ ZPRÁVA Z MŮSTKU
Ryan nás přijde zachránit. Hrozně ráda bych ho viděla na koni.
Měli jsme svoje neshody, ale rolák umí vynést skvěle.
Vaše žena by jistě souhlasila.
Podle toho, že se na něj lepí jak levná limonáda.
Já už s Elenou nežiju.
- Sexuálně? - Vůbec nijak.
Ne, ne, ne. Ne, Ryane, vraťte se. Já nechci...
Bože. Je tu tlačítko?
Aha, tady. Co je tohle?
Ano, ano, ano, už vím, už vím. Tak můžeme.
- To je špatný úhel. - Raz, dva...
Zdravím, zdravím.
Nerada vás ruším ve vašich pastích, ale mám novinky.
Velice, velice se omlouváme a tentokrát doopravdy.
A teď mi zbývá říct jediné. Papapa.
Bože.
Proboha. To bylo hrozný. Musím to setřást.
Myslím, že se snaží být člověkem. Dejte jí chvilku.
Dostane se do toho.
Ryane, řekla jsem pasažérům,
že jsou zamčení, ale nevědí nic, opakuju, nic o tom kanibalovi.
- Kurva, ježišikriste! - Co to říkala?
- Kanibal! - Pusťte nás ven!
Uděláte jedinou chybu a oni po vás hned skočí.
Prohledejte otevřené prostory, jestli nenajdete narušitele.
- Pane. - Běloch, muž ve středních letech...
- Brit. - Britský přízvuk. Možná kanibal.
Ne, někdo jiný. Přestaňte se tvářit tak podezíravě. A šťavnatě.
Jdu na záchod. Abych viděl, co si vezu ve vagónu.
To je naprosto geniální. Na to jste přišel teď?
Ne, viděl jsem to v reklamě.
Hej, nedělejte tam nic, co bych já nedělal tady, kámo!
- Tak jo. - Proč mluvíte jako děti?
Tak se kamarádi baví, Iris. Našel jsem si ho, když jste byla pryč.
To teda koukám. A zaplatil jste za něj zálohu?
- Tohle se penězi ocenit nedá. - Musí podepsat mlčenlivost.
- Iris, jsem tak rád, že jste zpátky. - Proč jste se vrátila, Iris?
Protože Země je ještě víc v hajzlu než my. Dochází jí lithium.
No a? Zemi došlo i ovoce a velbloudi.
- Ne že bych něco z toho používal. - Bez lithia se všechno zastaví.
Kromě válek o čistou vodu.
- A pak se zastaví i ty. - Co? Ne!
Po návratu jsem se chtěl stát dýdžejem!
- Vážně by měl podepsat mlčenlivost. - Jo, asi máte pravdu.
- Vážně je tu někde kani... - Ne, ne, zlatíčko.
Nevím, co přesně myslela, ale určitě ne opravdového kanibala.
Ano, myslela kanibala.
Nastoupil, když jsme se stavili u tý vesmírný věznice.
A teď je tady, protože pro něj je tohle něco jako lahůdkářství.
Dobře. Myslím, že jste se zmýlil. A určitě víte, že jste se zmýlil...
Ne, vím to na sto procent. Máme mezi sebou zrůdu.
- Mami! - Dobře.
Jo, ale tady jsme v bezpečí. Nikdo z nás kanibal není.
Protože je to muž a tím jste vy tři z obliga.
A já to být nemůžu. Já jsem ten z reklamy, ne?
"Pijte Juddovo pivo. Je odporný, ale to vy taky!"
Jo. Ledaže by to byl tenhle, co?
Hej, pane, co obvykle svačíte? Pytlík holčičích prstíčků?
- No... - Bacha!
Tady to je.
Už si to říkám dokonce i já sám. "Typickej Ryan!"
"Aha, my nabrali kanibala? To je typickej Ryan."
Tohle je datové centrum.
Vypadá to jako automat na data, co?
- Je to synoptická řada. - Dobře. Co to znamená?
-Že to řadí věci synopticky. - Ne, Billie, takhle jenom
říkáte stejný slova v jiným pořadí. Co to znamená?
Znamená to, že obrazovky dělají bliky-blik.
A jsou na nich vidět všechny možné části lodi.
Zahrajeme si hru "Kde je kanibal?" Jak vypadá?
Jak? Já nevím, jak vypadá.
- Myslel jsem, že to víte vy. - To je typickej Ryan.
Ach bože, to je on, že jo? Takhle umřeme.
Jako předkrm a hlavní chod. Co to děláte?
- Ryane, tady Rav! Otevřete! - Jo, klidně si je půjčte.
Rav, pojďte dál. Tak jak vůbec vypadá?
- Kdo? - Kdo?
Sir Humphrey Davy. Kdo asi? Ten kanibal!
Já netuším.
- Viděla jsem jen 30 let starou fotku. - Tak kdo to ví?
Judd! Judd s ním byl na natáčení Frankova pořadu.
- Billie... - Už to dělám.
- Tady prosím. A tady. - A ještě jednou tady.
- Dobře. - Počkat, počkat, počkat. Iris.
Co je?
Můžete mě vyfotit, jak podepisuju oficiální dohodu o mlčenlivosti?
- Je to pro mě čest. - Jo.
Tak jo. Řekněte "dodatek o zákazu hanobení".
Dodatek o zákazu hanobení.
Nezvedá mi to.
No, tak to je konec.
Pokud nebyl ve Frankově pořadu ještě někdo.
No, asi tam byl Frank?
Na toho chlapa se lehce zapomene.
Běž, běž, běž, běž!
Lidi! Vážení! Prosím, uklidněte se! Lidi!
Já vím, jak vypadá!
Já toho chlapa viděla. Vím...
- Tři, dva, jedna! - Já jsem ten kanibal!
- Ale nejste. - Ne?
Vlastně jsem patentový advokát z Pittsburghu.
Tohle se mi často plete.
Ale teď když mě všichni sledují, pohleďte! Někdo vyskočil na stůl.
Jo, chci jenom říct, že jsem na vlastní oči viděla...
Pardon.
Už jsem zapomněla, jaké to je, když mě lidi sledují.
Takže, na vlastní oči jsem viděla
cestu ven. Pro nás všechny.
- Jo! - Karen! Karen! Karen!
Hele, nemůžu léčit zranění, který se vám pořád ještě děje.
Víte co? Vypijte to.
-Želé? - Ne, to je na bolest.
Je to v podstatě heroin.
- Je to silný? - Porazilo by to koně.
Nebo totálně zmagořilo shetlandskýho poníka.
- Ale, ale, ale. - Co chcete, Judde? Nemám čas.
Zas vám dali kamínek, kde je na obou stranách "otoč mě"?
- Fakt vtipný. - Nemůžete nás tu nechat umřít.
Taky že ne. Jen vás tam necháme.
Co s vámi bude pak, to je zcela na vás.
Jo? A co když všem lidem na Zemi
řeknu o tom vašem problému s lithiem?
Vážně?
Vážně, jo? Vyhrožujete mi globálním chaosem?
Vyhrožování, to je ošklivé slovo. Lepší je vydírání.
Jo, Lucasi, buď nás všechny dostanete živý na Zem,
nebo všem na Zemi povím o tý vaší malý lithiový...
Jakým nóbl slovem se dá ještě říct něco jako srajda?
- Dvojitá srajda. - Počkat, kdo to byl?
-Šlamastyka. - To je dobrý. To je dobrý.
O tý vaší malý lithiový šlamastyce. A tím myslím dvojitou srajdu.
Dobře. Proberu to s ÚDRP a sejdeme se zase za 30 minut, ano?
Kurva.
Viděli jste jeho výraz? To použiju, až budu příště potřebovat vyvrcholit.
Ne.
Dobře, 74J to není. Tam jsou jen dvě batolata a jedna těhotná.
- Jo, mám to. Mám to. - Proč to označujete červeně?
Protože tam jsou jen dvě batolata a jedna těhotná.
- Správně. Máte tam nalepit zelenou. - Zelenou? Ne, červenou.
Červená znamená, že jsme tu místnost vyřadili.
Ne, Rav. Červená je nebezpečí. To chápe i ledajaký brouk!
A to mám všechno přelepit?
Aby zelená neznamenala "možnou přítomnost kanibala"?
- Ano, prosím, když budete tak hodná. - Dobře. Už vidím Franka.
Je v lázních. Díkybohu ne nahý.
- Mám pro něj dojít? - Ne, nemusíte. Já...
Jo, já zůstanu tady a budu Rav pomáhat s nálepkami.
Charles mi nabízí pohodlí a bezpečí. Ryan mi nabízí...
Nepohodlí a nebezpečí?
Jo, ale víte co, Matte? Právě on sám trpí nejvíc.
Dobře, to chápu.
A ty ho máš ráda, viď, Palomito? Nemůže být zas tak hrozný.
No, někdy se na něj podívám a v tu ránu je mi smutno.
Dobře. To jsem nevěděla.
Tak já ho poprosím, aby se víc usmíval.
Ne, když se usmívá, je to ještě smutnější.
Hodně štěstí s hledáním řešení.
- Takže, vím, že já to nejsem. - To můžeme říct všichni.
- Vážně? - Já taky vím, že to nejsem já.
Jo, ale já vím, že to nejsem já.
- Jo, a já vím, že to nejsem já. - Ale to já nevím.
Klid. Nikdo z nás tady není kanibal.
To může vědět jistě jedině kanibal.
Lidi, to jsem já.
Frank. Víte? Z toho pořadu.
- Z jakýho? - Tak já to řeknu. "Nech to vyšumět."
- To jsem neviděla. - Já to viděl.
Ale nemyslím si, že je to on.
- Co? Jsem! Ten pořad je můj! - Ne, ten chlápek je vyšší.
- A není to náhodou Řek? - Ne! Jsem to já! Já jsem on!
Dobře. Takže mezi sebou máme podvodníka.
Proč bych o tom pořadu mluvil, kdybych to nebyl já?
Já nevím. A proč jíte radši lidi než jídlo?
Protože je to kanibal!
- Dobře, hele, budete toho litovat. - Jo. Ne.
Nechte to vyšumět.
Jestli stojíte vedle člověka, o kterém jistě víte, že není kanibal,
svou pravou rukou zvedněte jeho levou ruku, ano?
- Vámi si nejsem jistý, ale díky. - Prosím. Vaše levá, jejich pravá.
- Karen, my si nejsme jistí... - Moment, proč zvedáte ruku?
Chcete se na něco zeptat?
Narušil jste celý systém. Na nic se neptejte.
- Celý je to pěkná blbost. - Vy jste blbá!
Prosím, nenuťte mě, abych křičela.
- Můžu? - Je to vážně...
Děkuju. Tohle Frank neumí. Neumí pískat. Má měkké zuby.
Díky, Karen. Skvělá energie, ale zase nevíme nic. Slezte dolů.
- Ne, zrovna se snažím... - Ježišikriste!
Víte, co to znamená konec věty?
- Jo! - Time out.
Dobře, vážení. Dám si pětiminutovou pauzu. A děkuju vám za spolupráci.
Přátelé, mám nápad. Ten lidožrout je tu načerno, že jo?
- Jo. - Takže na sobě nebude mít tohle.
To je dobrý nápad. Víte, co bychom měli?
Někdo musí spláchnout znova. Furt tady je.
Když se seřadíme podle čísla pokoje, počínaje 101,
každého ověřím a porovnám váš obličej s pasovou fotkou.
To je lepší než ta zatracená tancovačka, jakou navrhovala Karen.
Kdo chce mluvit teď? Mio, nechcete se nám svěřit?
Já jsem docela v pohodě. Víte? Jasně, ošukala jsem sexy Švéda
a hned jsem těhotná. To je na hovno. Promiň, Palomo.
Čekám, až se to malý narodí, abych věděla, kdo je otcem.
To je zasraně šílený. Promiň, Palomo.
Buď bude mít dokonalý břišáky a modrý oči jako husky,
nebo bude vypadat jako trouba.
A chcete vědět, co je úplně nejvíc v hajzlu? Promiň, Palomo.
Že ani nevím, co bych radši.
Chci atraktivní dítě s blbým tátou?
Nebo přitroublý dítě s přitroublým tátou?
Ale ten zasranej trouba mě aspoň miluje!
Promiň, Palomo!
Já budu táta. Můj táta měl tátu. A jeho táta měl tátu.
Je to jako koloběh.
Nebo ne, je to jako takový to druhý. Jak se to jmenuje?
Takovej ten rovnej sráč, co se neohýbá.
-Čára? - Je to čára. Je to zatracená čára.
Lidi! Můžu vám dokázat, že nejsem kanibal.
Co chcete dělat? Někoho nesníst?
- Ne. - Ne? Takže někoho sníte?
- Ne! Billie! Díky bohu, Billie! - Co mu to sakra děláte?
Snažíte se z něj vytlouct stres?
- Ne, chytili jsme kanibala! - Tohle není kanibal. Není to nikdo.
- Je to jenom Frank. - Vidíte? Říkal jsem to. Nejsem nikdo.
Ne, to dává smysl.
Věřte tomu, nebo ne, Franku, ale máte úkol. Pojďte se mnou.
Já mám úkol.
To musí být nějaká tajná akce! Spolupracujete s kanibalem!
Jo, nechává mi desetinu toho, co nedojí.
Takže teď lidem vykládám, že jsem ji opustil.
A tím pádem mě nikdo nelituje. A za to jsem rád.
Ale pravdou je,
že jsem svou ženu neopustil.
Ani ona mě neopustila. Moje žena umřela. Ona umřela.
Tak jo! A zbyl jste nám vy.
No, já se opravdu nemám s čím...
- Vlastně ani neznáme vaše jméno. - Nathan.
- Ahoj, Nathane. - Ahoj.
No, především bych měl uvést, že jsem kanibal.
Ale ne, doopravdy. Opravdu jsem. Jsem kanibal.
- Ne. - Co?
Asi jsem se o tom měl zmínit dřív,
ale bavilo mě poslouchat vyprávění ostatních
a za celou dobu nenastala vhodná chvíle, abych se ozval.
- Franku, máte šanci zazářit. - Cokoliv můžu udělat, kapitáne.
Ten kanibal, co s vámi vařil. Jak vypadal?
No, průměrně.
- Dobře, tak jeho vlasy? Postava? - Obojí průměrné.
Barva pleti?
- Průměrná. - Takže je hnědý?
Jestli je jeho barva pleti průměrná,
pak bude asi do prdele hnědá.
- Jo. Jo. - Franku! My víme, že je to běloch.
Radši necháte kanibala na svobodě, než abyste přiznal, že jste rasista?
Ne! Já jenom, já nevím...
Tamhle je! To je on!
- Co, tenhle? - Jo.
Ale vždyť mluví s... Kristepane!
- Rychle! Otevřete to! - Už tam jdu, už tam jdu.
Proč mu to do prdele tak trvá?
Je to snadný. Chceš se nechat vydírat? Ano, nebo ne.
Žádný zprávy jsou dobrý zprávy.
Ne tak dobrý jako dobrý zprávy, ale ne tak špatný jako špatný zprávy.
Co? Tohle by se mělo někam vytesat.
Ta o lithiu je naše jediná páka. Musíme to správně načasovat.
Klid, Iris, načasování je mý druhý jméno.
I když vlastně ne. Jsem Twam. Nesmějte se, je to rodinný jméno.
- Tak jo! Tím jsme ověřili všechny! - Jo!
Nechci být soplem v bramborovém salátu,
ale co když ten kanibal někomu ukradl komunikátor?
- Jo. - Tak všichni kanibalové jsou zloději?
- To je dost omezený. - Dobrý postřeh.
Jedině kanibal by se zastával kanibala.
- To je pěkný postřeh. - Počkat, co?
Je to liberál a k tomu kanibal!
- Na něj! - Hej, hej!
Nechte ho na pokoji! Je otravný, ale lidské maso nejí!
- Ten skutečný kanibal je mohutnější. - Jak to můžete vědět?
Počkejte, vy jste ho viděla?
No, víte, to je vážně zvláštní. Když nad tím teď uvažuju,
možná jsem s ním krátce mluvila,
než s Frankem odešli pryč.
Najednou se mi to vrací.
Já vlastně vím, jak vypadal.
Proč jste to neřekla, Karen?
Chtěla jsem to tu nejdřív zorganizovat.
Je to choroba!
Radši se modlete, abyste teď nemusela organizovat pohřeb!
Pokud by vůbec zbylo něco do rakve.
Jo.
Tohle bychom měli dělat pravidelně, my dva. Sejít se,
nechat si někam skřípnout nohu, vytáhnout vtipný historky.
Je tam někdo? Hej! Jsme u východu!
Otevřete!
- Díky bohu! - Parchante jeden zvrhlej!
Ne, já ne, jsem v pořádku! Ne! Co děláte?
A tehdy jsem poznal, že jsem spadl na dno.
Protože jsem pod sebou měl dno.
A tehdy jsem si uvědomil,
že to, co jsem dělal s láskou, mohlo...
ublížit. Nejen mrtvým, ale i žijícím.
- To jste dospěl. - Tamhle je! Hele! Chyťte ho!
- Je to ten s tím... - Ne, ne! Běžte od nich!
- Palomo, pojď sem! - Vemte si mě! Vemte si mě!
Já jsem kanibal! Já jsem kanibal!
- Strejdo Ryane! Dost! Neubližujte mu! - My mu nechceme ublížit.
Jen ho zavřeme do bezpečí. Je to velice zlý člověk.
Ne, není! Je to hodný člověk, co se párkrát špatně rozhodl. Říkal Matt.
Ryane, prosím vás, snažte se vidět člověka, a ne kanibala.
- Matte, jděte už do prdele. - Promiň, Palomo.
Zavřete ho do... Máme tu vůbec vězení?
-Říkáme tomu cela. - Zavřete ho do cely!
Čeká vás veganské období, příteli.
Bylo to správné? Nebo myslíte, že jsem to přehnal?
Vy si vážně vůbec nevěříte.
Určitě jste si v posledních hodinách říkal: "Počkat, nejsem kanibal já?"
Jen chvilku. A hned jsem to zavrhl.
Pane! Našli jsme toho kanibala u východu. Snažil se uprchnout.
Ne, ne, ne. To není on. To je, jestli se nepletu, Peter?
- Paul. - Paul.
Říkal, že nejsem kanibal!
Vážně si myslíte, že mi chybí sebedůvěra?
Ne, spletla jsem se. Jde vám to skvěle.
- Co se děje, kapitáne? - Potřebuju kompletní update systémů.
Na monitorech nic nevidím.
Ale operační středisko hlásí poplach.
Přesně tak!
Planetě Zemi dochází lithium. Nevyhnutelně se z ní stane pustina.
Tohle není televizní seriál. Tohle se děje doopravdy.
To si děláte... Zaro, co je lithium?
- K čemu ho potřebujeme? - Já nevím.
Jenom přede mě strčí slova a já se je naučím.
- Jasně. - Ale zní to hodně, hodně špatně.
S lithiem není sranda. To svinstvo potřebujeme.
Nemůžeme si nějaký objednat?
- Já nevím. - Nejsem si jistá.
Určitě je rostlinná alternativa. Nezkoumal někdo hrášek?
Kdo má lithium navíc?
Můj soused toho má určitě plnou garáž.
Je to naprostej vůl.
Jestli opravdu dochází lithium, všechny zabiju. A pak sebe.
Souhlasím, je to hrůza.
Mám se bát? Protože já chci.
No, vzkaz mu byl doručen. Ale teď to vědí všichni prevíti na planetě Zemi.
V mojí hlavě to znělo napínavěji.
-Řekl jsem to napínavě, že jo? - Jenom klid. Bylo to perfektní.
Tak pečlivý. Pořád tomu nerozumím.
Jste aspoň trochu normální, Judde? Proč jste to udělal?
To víte, Lucasi, všechno se nemůže povést. Zkusme to znova.
Co kdybyste nás zachránil?
Ne, svou výhružku už jste použili.
Nechám si vyrýt "Fakt, ty idiote?" přímo na čelo.
Už mi nevolejte. Právě jste promrhali dva gramy lithia.
Hermane Twarme Judde, co jste to provedl?
Počkat, co přesně tedy pasažérům řekneme?
"Kapitán jedna, kanibal nula." Nebo to zní, jako kdybych někoho snědl?
Zní, a tohle plán není. Co s tím kanibalem provedeme?
Co ho zkusit vyléčit?
Zadrátujeme mu čelist a může tu zůstat. Vypít nás nemůže, ne?
No jo, to je geniální. "Tohle je váš nový soused."
"Určitě vás nesní, ale možná by si vás mohl odšťavnit."
Sakra, zase jsem ztratil klíč.
Občas zapomenu, že se pod těmi zmatenými staříkovskými fórky
skrývá jenom zmatený stařík.
Promiňte, neslyším vás. Jsem jen zmatenej stařík.
Tady je.
Kde jste to vzala? Proč máte ten klíč vy?
Protože po vás sbírám věci celý den.
Když se zamkne loď, pravidlo číslo jedna zní: hlídat univerzální klíč.
- To zamknutí byl váš nápad. - Můj nápad a vaše rozhodnutí.
To se vám nesmírně hodí, že jo?
- Ne hodí. Je to pravda. - Vždycky je to mý rozhodnutí.
- Ne, nemáte zač. - Typická Billie!
Nemusíte mi děkovat, jasně, to nic.
Chcete, abych si dělala, co chci? To vážně chcete?
Řeknu vám, co od vás nechci, když už mi tu jódlujete do ucha.
Abyste byla tím, kdo vládne z trůnu, pak na ten trůn načůrá
a následně si stěžuje, že trůn páchne po čůránkách!
Dost falocentrická metafora.
Dobře, Ryane, já na váš trůn nečůrám.
A Rav, klidně bych mu ten trůn počůrat mohla.
- Ryane Clarku! - To mohla.
Pošlapal jste náš ráj.
A co hůř, ranil jste dětské city.
Co? Matte, já nechápu, co...
- Co to děláte? - Já nevím. Já nevím. Seru na vás.
Jste neskutečnej sráč!
Abychom se vrátili k tématu, kanibalové a pasažéři.
Co jim řekneme?
Co kdybychom jim řekli pravdu? Co myslíte?
Nabrali jsme na loď elitního kanibala. A to jen proto,
že jsme nabrali i pedofila, který nám opravil zdroj jídla.
Zbytečné úsilí, protože na téhle vesmírné přehlídce klaunů strávíme
ještě osm mizerných let
a jídlo vystačí jen pro půlku z nás!
To je síla!
A nemá smysl spěchat zpátky na Zem, protože
i kdybychom se mohli vrátit, nejspíš bych ji minul.
Ani jednou ve svým zasraným životě jsem nebyl na lekci lítání!
Takže jim radši řekněme milostivou lež, že...
- Rav? - Ano?
Když jste ukončila to nouzové hlášení,
vypnula jste po sobě rozhlas, že ano?
No jistě. Ano, samozřejmě.
Tak proč to pořád svítí červeně?
- Proč je to červený? -Červená značí konec vysílání, ne?
Červená je konec vysílání.
- Ne? To má být ne? Ne? - Ach bože.
Panebože.
Do hajzlu! Do hajzlu!
Dámy a pánové, to, co jste právě slyšeli, to bylo...
- Co jim řeknu? Co jim řeknu? - Něco jim říct musíte.
- Nemůžete to nechat takhle. - Nacvičovali jsme divadlo?
-Řekněte tohle. Řekněte to. - Jo, nemůžete.
Je to pravda. Je to pravda do posledního slova.
A teď už víte všechno. Nějaký nápad, co dál?
Loď se odemyká. Loď se odemyká.
Ale sráč jste furt!
České titulky Anna Křížková Iyuno-SDI Group 2022