Igen. Szép kis űrmadár, mi?
Nem, ez egy ronda űrsikló. Borzalom vele repülni.
Ja, megértem. Tudja, van egy bácsikám...
Nekem is.
Elhagyhatná a légzsilipet, hacsak nem akar, tudja, meghalni.
Ja, azt nem akarom. Általában nem.
A legenda szerint a vállán cipelte az egész világot.
- Mr. Judd? - Nem. Hagyd figyelmen kívül az arcát!
Ez általában is jó tanács.
Igen. Én a többi részét is igyekszem ignorálni, de nehéz.
Ott kezdem az éjszakát, és miután elaludt, átugrom az ágyba.
Apukám kapott le.
Mutasd meg Irisnak az egyetlen másik szobát!
Ez brutálisan fog hangzani, aminek örülök.
Nem vagyok itt, és ezzel helyettesít?
- Velem? Én inkább amolyan "ő" vagyok. - Én "ez"-nek tekintelek.
Az "ő"-t arrogánsnak érzem a te esetedben.
Szóval... felszedtünk egy kannibált?
- Igen. Megerősítem. Vonakodva. - Szabadon jár? Itt bóklászik valahol?
- Bóklásznak a kannibálok? Nem tudom. - Nem kéne lezárnom a hajót?
- Nem tudom. Le kéne? - Maga dönt.
És a válasz: igen.
- Jól van. Akkor zárja el! - Le.
- Lezárjuk a hajót. - Le. Elcseszés, lezárás.
Lezárás kezdeményezve.
Tessék?! Csak most szabadultam. Nem akarom, hogy újra bezárjanak.
Lezárás kezdeményezve.
Iris!
- Lezárás kezdeményezve. - Várjanak! Jövök!
- Bocs, mi... mi is történt pontosan? - Bezártuk az összes ajtót.
Vagyis ismeretlen számú embert összezártunk egy szökött kannibállal?
Igen, de közben egy nagyobb ismeretlen számú embert
elzártunk a kannibál elől.
Igen... Nem, ha innen nézzük, rohadt hősök vagyunk.
AVENUE 5 2. ÉVAD 4. RÉSZ
Jött egy csomó visszajelzés az utasoktól.
"Miért van zárva az ajtó? És a WC?"
"Bocsi, de be van zárva a WC, és..."
Jól vannak. Ha panaszkodnak, akkor még nem ették meg őket.
- Keressük meg a kannibált! - Az adatközpont!
Onnan felügyelik a hajó minden egyes helyiségét.
- Kösz, Legfelsőbb Bíróság! - Lefogadom, hogy a konditeremben van.
Az olyan lehet neki, mint a frissen sült kenyér.
De Generált kapitány bezárt minket!
- Van mesterkulcsa. - Tényleg.
- Másik zseb. - Egek! De fáradt vagyok!
El lehet aludni állva? Talán kipróbálom.
Jó. Tűzzön egy rudat a zubbonyába! Csinos madárijesztő lesz.
Sürgős emlékeztető. Beszélnünk kéne az utasokkal.
- Csak bátran! - Nem így értettem. Miért én?
Van szája, és itt van.
Gratulálok! Megütötte minden idők legalacsonyabb mértékét.
- Nem... Nem akarom. - De, Rav!
FONTOS ÜZENET A HÍDRÓL AVENUE 5
Ryan a megmentésünkre siet. Úgy megnézném őt lóháton!
Voltak vitáink, de észvesztően fest garbóban.
Bizonyára a neje is így gondolja. Úgy tapad rá, mint egy nejlonharisnya.
Mi már nem vagyunk együtt.
- Szexuálisan? - Sehogyanosan.
Nem! Ne, Ryan! Jöjjön vissza! Nem akarok...
Istenem!
Van valami gomb?
Oké. Mi ez?
Igen. Megvan. Kezdjük!
- Ciki ez a szög. - Egy, két...
Helló!
Elnézést, hogy megzavarom a csapdába esésüket!
De híreim vannak.
Nagyon-nagyon sajnáljuk, és ezúttal komolyan is gondoljuk.
Szóval csak annyit mondhatok, hogy...
Pápá!
Istenem!
Te jó ég! Ez szörnyű volt.
Ki kell rázni magamból.
Szerintem próbál embernek tűnni. Kis türelmet! Sikerülni fog.
Ryan! Közöltem az utasokkal,
hogy be vannak zárva, de nem tudnak, ismétlem, nem tudnak a kannibálról.
- Jesszus Mária! - Mit mondott?
- Kannibál! - Nyissák ki!
Egy dolgot elrontasz, és máris a nyakadnak ugranak.
Fésülje át a hajót! Van egy behatolónk.
- Uram! - Fehér férfi, középkorú...
- Brit. - Brit akcentus. Lehet, hogy kannibál.
Nem, egy másik.
Ne nézzen ilyen gyanakvóan!
És ízletesen.
Kimegyek a mosdóba. Megnézem, mi kuksol a kofferban.
Ez zseniális! Most találtad ki?
Nem, egy reklámban volt.
Ne csinálj semmit, amit én se tennék, tesó!
- Oké! - Miért beszélnek úgy, mint a kölykök?
Mert így beszélnek a barátok.
- Lett egy barátom, amíg távol volt. - Lenyűgöző. Előre kifizette...?
Ezt nem lehet beárazni.
- Írjon alá egy titoktartásit! - Úgy örülök, hogy visszajött!
Minek jött vissza, Iris?
Mert a Föld nagyobb pácban van, mint mi. Kifogy a lítiumból.
Na és? A gyümölcsből és a tevéből is kifogyott.
- Nem mintha használtam volna őket. - Lítium nélkül minden leáll.
Kivéve a vízért küzdő embereket, de aztán ők is.
Mi?! Ne!
DJ akartam lenni, miután hazatértünk.
- Muszáj aláírnia egy titoktartásit. - Igen, igaza van.
- Tényleg van egy... - Nem.
A "kannibál"-t nem szó szerint értette.
De, nagyon is. A fickó átszökött ide az űrbörtönből,
mert számára ez a hajó valóságos gourmet-bolt.
Szerintem téved. És szerintem maga is tudja, hogy téved.
Nem, ez biztos. Egy szörnyeteg jár köztünk.
- Anya! - Oké.
De itt biztonságban vagyunk. Egyikünk sem a kannibál, mert ő férfi.
Ez kizár titeket. És én sem lehetek az,
mert én vagyok a fickó a reklámból.
"Igyon Judd sört! Undorító, akárcsak maga!"
- Hacsak nem ez a fickó az. - Uram! Mit szokott nassolni?
Egy zacskó kislánylábujjat?
Nos...
Vigyázat!
Itt van bent.
Már magammal is csinálom: "Tipikus Ryan."
"Fölszedtél egy kannibált? Tipikus Ryan."
Ez az adatközpont.
- Inkább adatautomata, nem? - Nos, ez egy szinoptikus tömb.
- Jó, és az mi? - Egy tömb, ami szinoptikus.
Megint azt csinálja!
Ezek ugyanazok a szavak, csak felcserélve. Mit jelentenek?
Azt jelentik, hogy ezek a képek ugrabugrálnak,
és megmutatják a hajó különböző részeit.
Szóval a játék neve: "Szúrd ki a kannibált!" Hogy néz ki?
Tőlem kérd...? Nem tudom.
- Azt hittem, maga tudja. - Tipikus Ryan.
Istenem! Ez ő, ugye? Így fogunk meghalni.
Elő- és főételként. Mit művel?
- Ryan! Rav vagyok. Nyissa ki! - Csak szolgálja ki magát!
Rav! Jöjjön be! Szóval hogy néz ki?
- Ki? - Ki?! A...
Sir Humphrey Davy! Mit gondol? A kannibál!
Fogalmam sincs.
- Én csak egy 30 éves fotót láttam. - Akkor ki tudja?
Judd! Ő ott volt vele Frank műsorában.
- Billie! - Csinálom.
- Itt és itt. - És itt is.
- Jó. - Várjunk! Iris!
- Mi van? - Lekapna, ahogy aláírok
egy hivatalos Judd-titoktartásit?
- Ez olyan megtisztelő. - Jó.
Oké, mondd, hogy "titoktartási szerződés"!
Titoktartási szerződés!
Nem veszi fel.
Hát... akkor ennyi volt.
Hacsak nem volt ott más is Frank műsorában.
Hát... felteszem, Frank ott volt.
Azt a fickót aztán könnyű elfelejteni!
Emberek! Kérem, mindenki nyugodjon meg!
Emberek!
Én tudom, hogy néz ki a kannibál!
- Láttam a pasast! Tudom... - Három, kettő egy!
Én vagyok a kannibál!
- Nem maga az! - Nem?
Várjunk! Szabadalmi ügyvivő vagyok Pittsburgh-ből.
Folyton összekeverem a kettőt. De most minden szem rám szegeződik.
Nézzék csak! Sol szól magukhoz!
Igen, csak azt akartam mondani, hogy én... igazából... láttam...
Elnézést! Ez...
Csak elfelejtettem, milyen, amikor felnéznek rám az emberek.
Mindegy. Igazából láttam...
egy kiutat mindannyiunk számára!
Gyerünk! Ez az!
- Karen! - Köszönöm!
Nem tudom ellátni a sérülését, miközben épp megtörténik.
- Tudja, mit? Ezt igya meg! - A zselét?
Nem, ez fájdalomcsillapító. Tulajdonképp heroin.
- És erős? - Egy lovat is kiütne.
Teljesen kicsinálna egy shetlandi pónit.
Lám, lám, lám.
- Mit akar, Judd? Dolgom van. - Odaadták a követ,
aminek "fordíts meg" áll mindkét oldalán?
- Vicces. - Nem hagyhat minket meghalni idefent.
Simán csak odafent hagyjuk magukat. Magukon áll, mihez kezdenek.
Igen? És ha véletlenül kikotyogom a lítiumgondját a Földön mindenkinek?
Ez komoly?
Komolyan? Globális káosz alkupozíció gyanánt?
Az "alkupozíció" olyan csúnya szó. Hívjuk "zsarolás"-nak!
Igen, Lucas! Vagy hazajuttat minket biztonságban,
vagy a Földön mindenkinek beszámolok a magas kis lítium...
Mi az a másik flancos szó a szartengerre?
- Dupla szartenger? - Ki van még ott?
- Bonyodalom. - Ez jó!
...a maga kis lítiumbonyodalmáról, ami alatt dupla szartengert értek.
Rendben.
Hadd beszéljek a TOTOPOTUS-szal! Fél óra múlva visszahívom. Jó?
Basszus!
Láttad a képét? Így fogok nézni, amikor eljutok a csúcsra!
Ne!
Oké, nem a 74J. Ott csak két kisgyerek és egy terhes nő van.
- Jó, megvan. - Miért pirossal jelöli meg?
Mert ott csak két gyerek és egy nő van.
- Igen, ezért jelölje zölddel! - Zölddel? Nem.
A piros azt jelenti, kizártuk a szobát.
Nem, Rav. A piros veszélyt jelent. Ezt még a bogarak is értik.
Szóval most változtassam meg az egészet?
Hogy a zöld ne azt jelentse: "kannibált tartalmazhat"? Igen.
Oké, megvan Frank. A spában van. Hál' Istennek nem meztelen.
- Idehozzam? - Ne fáradjon, majd én...
Igen, itt maradok, és ragasztgatok Ravvel.
Charles kényelmet és biztonságot nyújt. Ryan meg...
Kényelmetlenséget és bizonytalanságot?
Igen, de tudja, Matt, Ryan önmagának árt a legtöbbet.
- Jól van, ez világos. - Te is kedveled őt, igaz, Palomita?
- Akkor nem lehet olyan rossz ember. - Hát néha csak ránézek, és...
szomorú leszek.
Oké, ezt nem tudtam.
Akkor... megkérem, hogy mosolyogjon többet.
Ne! Szomorúbb, amikor mosolyog.
Jó szórakozást a dolog megfejtéséhez!
Tudom, hogy nem én vagyok az.
- Ez bármelyikünk mondhatja. - Ja.
Én is tudom, hogy nem én vagyok az.
Aha, de én tudom, hogy nem én vagyok az.
- Ja, de én tudom, hogy nem én vagyok. - De én ezt nem tudom.
Nyugi! Egyikünk sem a kannibál.
Csak a kannibál volna biztos ebben!
Srácok! Én vagyok az.
Frank. Tudjátok, a műsorból.
- Milyen műsor? - Jó, kimondom: "Hagyd állni".
- Nem nézem. - Én igen.
- De nem hiszem, hogy ez az a tag. - Mi? Dehogynem! Az én műsorom.
Nem, az a tag magasabb. És nem görög vagy ilyesmi?
Nem! Ő én vagyok! Én vagyok ő!
Rendben, van egy imposztorunk.
Miért hoztam volna fel a műsort, ha másé volna?
Nem tudom. Miért enne embert... étel helyett?
- Mert ő a kannibál! - Meg fogják bánni!
- Nem. - Hagyd állni!
Ha olyasvalaki mellett állnak,
akiről biztosan tudják, hogy nem a kannibál,
a jobb kezükkel emeljék fel az illető bal kezét. Rendben?
Nem tudom, ki maga, de kösz.
Kérem, a maguk bal és az ő jobb keze!
- Karen! Nem egészen... - Miért tartja fel a kezét?
Kérdése van? Összezavarta az egész rendszert.
- Ne kérdezzen! - Ez hülyeség!
Maga a hülye! Ne akarják, hogy megint kiabáljak!
- Szabad? - Tényleg...
Köszönöm! Frank nem tud ilyet. Nem tud fütyülni. Gyengék a fogai.
Köszönjük, Karen. Remek energia, de nem kaptunk semmit.
- Távozzon! - Nem, csak...
Egek! Végighallgatott már akár egy mondatot is?
- Ez az! - Lejárt az idő.
Emberek! Öt perc szünet. Köszönöm az együttműködésüket!
Emberek! Van egy ötletem. Az emberevő potyautas.
- Az. - Tehát nem visel ilyet.
Jó ötlet! Tudja, mit csináljunk?
Valaki húzza le újra a WC-t! Még mindig itt van.
Ha felsorakozunk, a 101-es szobával kezdve,
megcsörgetek mindenkit, és megnézem az igazolványát.
Ez sokkal jobb, mint Karen elcseszett táncházi káosza.
Ki következik? Mia! Szeretne megosztani velünk valamit?
Igazából jól vagyok. Tudják...
Persze, dugtam egy dögös svéddel, és azonnal teherbe estem.
Szóval ez baromság. Bocsi, Paloma!
Várom, hogy kibújjon a gyerek, és kiderüljön, ki az apa.
Ez kurvára megőrjít. Bocsi, Paloma!
Vagy tökéletes kockahasa és kék huskyszemei lesznek,
vagy olyan lesz, mint egy hüvelykujj.
Tudják, mi benne a legszarabb? Bocsi, Paloma!
Nem tudom, mit remélek.
Dögös babát akarok hülye apával,
vagy hüvelykujjszerűt hüvelykujj apával. Legalább a...
a kurva hüvelykujj kurvára szeret engem. Bocsi, Paloma!
Apuka leszek.
Apámnak is volt apja. És az ő apjának is volt apja. Ez...
Olyan ez, mint egy... kör.
Nem is, hanem ilyen.
Olyan, mint az egyik pasas. Minek is mondják?
Az az egyenes izé elhajlások nélkül?
- Vonal. - Ez egy vonal! Egy istenverte vonal.
- Bebizonyítom, hogy nem én vagyok az! - Hogyan? Nem eszik meg valakit?
- Nem! - "Nem"? Akkor megeszik valakit?
- Nem! Billie! Hál' Isten! - Maguk meg mi a francot csinálnak?
Kinyomják belőle a stresszt?
- Nem. Elkaptuk a kannibált! - Ő nem kannibál. Ő senki.
- Ő csak Frank. - Mondtam, hogy egy senki vagyok!
Ja, ez logikus.
Hiszik vagy sem, Frank, maga jó valamire. Kövessen!
- Jó vagyok valamire! - Ez valami háttérhatalmi izé lesz.
- Maga a kannibállal dolgozik! - 10 százalékot kapok a maradékából.
Így most azt mondom másoknak, hogy elhagytam őt.
És így nincs együttérzés.
És... ezt élvezem.
De az igazság az, hogy én...
én nem hagytam el a nejemet, és ő...
ő sem hagyott el engem. A... nejem meghalt.
Oké, már csak maga maradt.
Nekem... nincs mondanivalóm.
- Nem rémlik, hogy bemutatkozott. - Nathan.
- Üdvözlöm, Nathan! - Helló!
Nos, valószínűleg azzal kéne kezdenem, hogy...
én vagyok a kannibál.
De, tényleg. Tényleg én vagyok a kannibál.
- Nem! - Mi?!
Említenem kellett volna már, de nagyon élveztem a történeteiket,
és nem tűnt megfelelőnek a pillanat, hogy, tudják,... bedobjam a témát.
- Frank! Ez a maga nagy pillanata! - Segítek, amiben tudok.
A kannibál a műsorából... Hogy néz ki?
Tudják, átlagos.
- Rendben. Milyen a haja, az alkata? - Mindkettő átlagos.
A bőrszíne?
- Átlagos. - Szóval barna?
Ha a bőrszíne az emberi faj átlagos bőrszíne,
akkor rohadtul barna.
- Igen. Az. - Jesszus, Frank! Tudjuk, hogy fehér!
Futni hagy egy kannibált,
- mintsem beismerje, hogy rasszista? - Nem! Én... Én nem...
Ott van! Ez a fickó az!
- Ő? - Igen!
Az ott mellette... Jézus Mária!
- Gyorsan! Hozza az ajtóizét! - Hozom!
Mi a franc tart már ilyen sokáig? Nem olyan bonyolult:
akarja, hogy megzsarolják, vagy sem?
Ha nincs hír, az jó. Nem olyan jó, mint a jó hír,
- de nem olyan rossz, mint a rossz. - Mi? Fenébe a legjobb hírekkel!
A lítium az egyetlen ütőkártyánk. Jókor kell bedobnunk.
Nyugalom, Iris! A "jókor" a középső nevem.
Igazából nem az, hanem Twam. Ne röhögjön! Ez családi hagyomány.
- Oké, mindenkit tisztáztunk! Igen! - Nem akarok takony lenni a salátában,
de a kannibál ellophatott egy karperecet.
- Igen. - Szóval minden kannibál tolvaj, mi?
- Ez szemellenzős felfogás. - Jogos.
- Csak a kannibál védene egy másikat. - Ez is.
- Mi van? - Ő liberális és kannibál!
Kapjuk el!
Hagyják békén! Bosszantó, de nem emberevő.
- Az igazi kannibál sokkal izmosabb. - Honnan tudja?
Várjunk! Maga látta őt?
Nos, tudják, ez...
ez nagyon furcsa, mert ha jobban belegondolok,
talán még váltottam is vele pár szót,
mielőtt elment Frankkel.
Szóval... most már kezd derengeni, hogy... tudom, hogy néz ki.
Ezt miért nem mondta, Karen?
Mert... szervezetté akartam tenni a tömeget.
Ez egy betegség!
Reménykedjen, hogy nem kell temetést szerveznie!
Feltéve, hogy marad mit a koporsóba tennie.
Igen!
Ebből csinálhatnánk rendszert. Lóghatnánk együtt.
Beszorítjuk a lábunkat, legurítunk pár herkás löttyöt.
Van ott valaki? A zsilipben vagyunk! Nyomja meg a vésznyitót!
- Hál' isten! - Maga beteg állat!
Ne, ne engem! Én jól vagyok. Mit művelnek?
És... ekkor jöttem rá, hogy az életem megfeneklett,
merthogy... tényleg egy fenék volt az.
És... Igen, ekkor értettem meg,
hogy amit szerelemből tettem,
az képes... fájdalmat okozni.
Nemcsak a holtaknak, hanem az élőknek is.
- Nos, ez fejlődés. - Ott van! Fogják el! Ő az a...
- Ne! - Paloma! Gyere ide!
Engem vigyenek el! Én vagyok a kannibál!
- Ryan bácsi! Ne bántsátok! - Nem bántjuk, biztos helyre visszük.
- Ő egy nagyon rossz ember. - Nem az!
Jó ember, aki rossz döntéseket hozott. Matt mondta.
Ryan! Kérem, az embert lássa, ne a kannibált!
- Matt! Kapja be! - Bocsi, Paloma!
- Zárják a... Van cellánk? - Fogdának hívják.
Zárják a fogdába! Üdv a vegán éveiben, barátocskám!
Ez így jó volt? Nem volt túl sok?
Olyan kicsi az önbizalma!
Fogadok, hogy az elmúlt órákban azon töprengett, maga-e a kannibál.
Csak röviden, aztán elvetettem.
Uram! Elkaptuk a kannibált a hajó dokkjában. Meg akart szökni.
Nem, nem ő az. Ő... Azt mondanám: Peter?
- Paul. - Paul.
- Azt mondta, nem én vagyok az! - Tényleg nincs elég önbizalmam?
Nem, tévedtem. Remekül csinálja.
Mi történik, kapitány?
Mielőbb teljes rendszerfrissítés kell.
A monitorok rendben vannak.
De a küldetésirányítás vészjelzést küld.
Vészjelzés, ahogy mondja.
A Föld bolygó kifogy a lítiumból.
Hamarosan pusztasággá válik.
Ez most nem a TV-sorozat. Ez igazándiból megtörténik.
Mi a...
Zara! Mik azok a lítiumok? Miért van rájuk szükségünk?
- Ezt nem tudom. - Oké.
És ez azért van, mert a szavakat csak elém tolják.
- Értem. - De... ez nagyon rosszul hangzik.
A lítium komoly cucc. Szükségünk van rá.
- Nem rendelhetnénk párat? - Nem tudom.
- Tuti van növényi alternatíva. Borsó? - Kinek van egy felesleges lítiuma?
A szomszédomnak tuti van egy rakás. Egy igazi pöcs.
Ha ez igaz, mindenkit kinyírok. És magamat is.
Adom, ez szörnyű.
Meg kéne ijednem? Mert szeretnék.
Nos... megkapta az üzenetet.
A Föld minden seggfejével egyetemben.
Szóval a fejemben én... bosszantásnak szántam.
- Bosszantó volt, ugye? - Nyugi, haver!
Tökéletes volt. Olyan árnyalt, hogy még mindig nem vágom.
Mi a franc baja van, Judd? Mit akart ezzel elérni?
Lucas! Nem minden arany. Kezdjük az elejéről!
- Mit lenne, ha megmentene minket? - Nem, mert már nincs alkupozícióban.
A homlokomra vésetem, hogy "gondolja, maga barom?".
Ne hívjon többet! Most pocsékolt el 2 gramm lítiumot.
Herman Twam Judd! Mit művelt?
Szóval pontosan mit mondunk az utasoknak?
Kapitány-kannibál 1-0. Úgy hangzik, mintha megettem volna valakit.
Úgy, és ez nem terv. Mihez kezdünk a kannibállal?
Rehabilitálhatnánk.
Maradhat, ha bedrótozzuk a száját. Meginni nem tud minket, ugye?
Ez zseniális. "Ő az új szomszédjuk."
"Biztos nem eszi meg magukat, legfeljebb kifacsarja."
- Fenébe! Nincs meg a fityegő! - Néha elfelejtem,
hogy a zavarodott öregemberes stílus
- egy zavarodott öregembert rejt. - Bocs, nem hallom,
- mert zavarodott öregember vagyok. - Itt van.
Hogy került magához? És miért?
Mert én szedem össze maga után egész nap.
A lezárás első szabálya, hogy tartsa magánál a mesterfityegőt.
- A lezárás a maga ötlete volt! - Az én ötletem, de a maga döntése.
Nos, ez nagyon kényelmes, ugye?
- Nem, de így van! - Miért én döntök?
- Nincs mit. - Tipikus Billie!
- Kijárna egy köszi, de mindegy. - Tegyem, amit akarok? Ezt várja?
Megmondom, mit nem várok attól, aki a fülembe jódlizik.
Hogy a hatalom legyen a trón mögött, lehugyozza a trónt,
és aztán panaszkodjon, hogy a trón húgyszagú!
- Micsoda fallocentrikus metafora! - Ryan! Én nem hugyozok a trónjára.
És Rav! Én is rá tudnék hugyozni egy trónra.
- Ryan Clark! - Rá tudna.
Eltiporta az édenünket.
És ami még rosszabb, megbántott egy gyermeket.
De... Matt! Nem értem...
- Mit művel? - Nem tudom. Kapja be!
Maga feneketlen rohadék!
Térjünk vissza a problémánkra! Kannibálok és utasok.
- Mit mondunk nekik? - Az igazat? Ahhoz mit szólnak?
Ide hoztunk egy elit kannibált, de csak azért,
mert egy pedofillal javíttattuk meg a kaját.
Ami értelmetlen erőfeszítés volt, mert nyolc nyomorult évig
folytatódik ez a galaktikus cirkusz, és csak az emberek felének jut étel!
Ez durva!
És felesleges visszasietni a Földre, mert ha el is érjük, elvétem,
ugyanis egy repülésórát sem vettem egész nyomorult életemben!
Szóval mondjunk még pár megnyugtató hazugságot a ka...
- Rav! - Igen?
Miután tájékoztatta az utasokat, maga...
kikapcsolta a kamerát?
Igen, egész biztos.
Akkor... miért világít még mindig pirosan?
- Miért piros? - Piros, mert nem megy a felvétel?
- Mert nem megy a felvétel... - Nem? Nem azt jelzi?
Te jó ég!
Basszus!
Hölgyeim és uraim! Amit az imént hallottak, az...
Nos, az...
Mit mondjak nekik?
- Valamit muszáj. - Egy darabot próbáltunk?
- Mondja ezt! - Nem mondhatja... Muszáj...
Ez mind igaz.
Minden egyes szó igaz volt.
Nos... most már mindent tudnak.
Hogyan tovább?
Lezárás megszüntetve.
Ettől még rohadék marad!
Magyar szöveg: Tukora Katinka Iyuno-SDI Group