Da... E o zburătoare frumoasă, nu ?
Nu. E o navetă urâtă. Ca o vacă zburătoare.
Înţeleg. Înţeleg.
- Am un unchi... - Şi eu.
Ar trebui să ieşi din camera etanşă. Dacă nu vrei să... mori.
Nu vreau asta. În cele mai multe zile.
În legendă, ducea pe umeri întreaga lume.
- Domnul Judd ? - Nu. Încearcă să-i ignori faţa.
E un sfat bun în general, copilă.
Da. Eu încerc să-l ignor în totalitate, dar e o luptă zilnică.
De obicei, încep seara aici
şi, când adoarme, mă urc în pat.
Tata a făcut pozele.
De ce nu-i arăţi cealaltă cameră ?
Poate o să ţi se pară brutal şi, sincer, mă bucur...
cât am lipsit, m-ai înlocuit cu ăsta ?
Eu ? Sunt mai degrabă "el", nu "ăsta".
De fapt, te văd ca pe "ăsta" "El" pare cam arogant pentru tine.
Bine, deci am... luat la bord un canibal ?
- Da. Confirm. De nevoie. - E liber ? Hoinăreşte în voie ?
- Ei hoinăresc ? Nu ştiu. - Să restricţionez circulaţia pe navă ?
- Nu ştiu. Ar trebui ? - Tu decizi.
Iar răspunsul este "da".
- Bine. Restrânge accesul. - Restricţionez.
- Restricţionăm accesul. - Restricţionăm. Am greşit.
Restricţionare iniţiată.
Ce ? Abia am ieşit. Nu vreau să fiu încuiată la loc !
- Restricţionare iniţiată. - Iris...
- Restricţionare iniţiată. - Stai ! Vin acum !
Scuze, ce s-a întâmplat, mai exact ?
Am închis fiecare cameră de pe navă.
Încuiem un număr necunoscut de oameni
într-o cameră cu un canibal evadat ?
Da, dar încuiem un număr şi mai mare de oameni
în afara camerei cu canibalul.
Da. Când o spui aşa, suntem nişte eroi, fir-ar al naibii !
AVENUE 5
Primim multe reacţii de la pasageri.
"De ce e uşa încuiată ? De ce sunt toaletele încuiate ?
"Scuze, dar toaleta era încuiată şi..."
Sunt bine. Dacă se plâng, înseamnă că încă n-au fost mâncaţi.
- Să-l găsim pe canibal ! - Centrul de date.
Acolo avem imagini din fiecare cameră de pe navă.
- Mulţumesc, Curte Supremă ! - Eu cred că va fi în sala de sport.
Probabil că, pentru el, e miros de pâine proaspăt coaptă.
- Căpitanul Von Tont ne-a încuiat ! - Ai o cheie universală.
- Aşa e. - În buzunarul celălalt.
Doamne, ce obosit sunt !
Cred că poţi să dormi în picioare. Cred că încerc.
Ar trebui.
Bagă-ţi un par în jachetă. Ai fi o sperietoare de ciori drăguţă.
Vă reamintesc că cineva trebuie neapărat să le vorbească pasagerilor.
- Te rog ! - Nu mă refeream la mine. De ce eu ?
Ai gură şi eşti aici !
Felicitări că ai stabilit cel mai scăzut standard posibil.
- Ce... nu. Nu vreau. - Ba da, Rav.
Ryan ne va salva. Mi-ar plăcea să-l văd pe un cal.
Ne-am ciondănit noi, dar îi stă bestial cu bluză pe gât.
Sunt sigură că soţia ta ar fi de acord.
- Se prelinge pe el. - Eu şi Elena nu mai suntem împreună.
- Din punct de vedere sexual ? - Din toate.
Nu, nu, Ryan ! Vino înapoi ! Nu vreau să...
Doamne ! Există un buton ?
Bine. Ce-i asta ?
Da, da, înţeleg. Aşa.
- E un unghi nefericit. - Unu, doi...
Bună ! Bună !
Scuze că v-am întrerupt captivitatea, dar am veşti pentru voi.
Ne pare foarte, foarte rău şi, de data asta, cu adevărat.
Aşa că, tot ce pot să vă spun este "pa".
Doamne !
Doamne ! A fost groaznic ! Trebuie să-mi revin.
Cred că încearcă să fie umană. Lăsaţi-o o clipă !
O să reuşească.
Ryan, le-am spus pasagerilor
că sunt încuiaţi, dar ei nu ştiu despre, repet, nu ştiu despre canibal.
- Dumnezeule ! - Ce-a spus ?
- Canibal ! - Daţi-ne drumul !
Greşeşti o dată şi sar pe tine.
Căutaţi un intrus în toate zonele deschise !
- Domnule. - Bărbat alb de vârstă mijlocie...
- Britanic. - Accent britanic. Poate fi canibal.
Nu. Altul. Nu mai arăta aşa de suspicios şi de suculent !
Mă duc la baie, să văd ce am în măruntaie.
Genial ! Tu ai inventat asta ?
Nu, am văzut într-o reclamă.
Să nu faci nimic ce n-aş face eu acolo !
- Bine, omule ! - De ce vorbiţi ca nişte copii ?
Aşa vorbesc prietenii. E prietenul pe care mi l-am făcut cât ai lipsit.
Sunt impresionată. Îl plăteşti lunar sau...
- Aşa ceva n-are preţ. - Îi dau un acord de confidenţialitate.
- Iris, ce mă bucur că te-ai întors ! - De ce te-ai întors, Iris ?
Pentru că Pământul e şi mai terminat decât noi. Rămâne fără litiu.
Şi ce ? Pământul a rămas fără fructe şi cămile.
- Nu că le-aş fi folosit. - Fără litiu, se opreşte totul.
Mai puţin militanţii pentru apă curată. Apoi se opresc şi ei.
Cum ? Nu se poate !
Aveam de gând să devin DJ după ce ne întorceam.
- Trebuie să semneze acordul. - Cred că ai dreptate.
- Chiar e un cani... - Nu, iubita mea.
N-a vrut să spună că e un canibal adevărat.
Ba da.
A fugit de pe închisoarea spaţială.
E aici fiindcă, pentru el, ăsta e un magazin de delicatese.
Cred că te înşeli. Şi cred că ştii că te înşeli, deci...
Nu. Sunt sigur. E un monstru printre noi.
- Mamă ! - Bine.
Dar aici suntem în siguranţă. Niciunul dintre noi nu e canibalul, nu ?
Pentru că e bărbat. Deci voi trei sunteţi excluse.
Şi nu pot fi eu. Sunt tipul din reclame, nu ?
"Beţi bere Judd. E dezgustătoare. La fel, şi voi."
Dacă nu cumva e el. Nu-i aşa ?
Domnule, ce e o gustare pentru tine ? Degeţelele unei fetiţe ?
- Păi... - Păzea !
Aici e.
Am început să spun şi eu asta: "Tipic pentru Ryan."
"Am luat un canibal pe navă ? Tipic pentru Ryan."
Aici e centrul de date.
Arată ca un automat de vândut date.
- E o dispunere sinoptică. - Ce înseamnă asta ?
- Dispune lucrurile sinoptic. - Billie, continui...
Sunt aceleaşi cuvinte în altă ordine. Ce înseamnă ?
Înseamnă că ecranele se schimbă.
Şi îţi arată toate părţile navei.
Să jucăm "găseşte canibalul" ! Cum arată ?
Mă întrebi... Nu ştiu cum arată.
- Credeam că ştii tu. - Tipic pentru Ryan...
Doamne ! El e, nu-i aşa ? Aşa vom muri.
Ca aperitiv şi fel principal. Ce faci ?
- Ryan, sunt Rav ! Deschide ! - Serveşte-te !
Rav, intră ! Cum arată ?
- Cine ? - Cine ?
Sir Humphrey Davy. Cine crezi ? Canibalul !
N-am idee !
- Am văzut o poză de acum 30 de ani. - Atunci, cine ştie ?
Judd ! Judd a fost la emisiunea lui Frank cu el.
- Billie. - Asta fac.
- Aşa. Şi acolo. - Şi aici.
- Bun. - Stai, Iris !
Ce e ?
Îmi faci o fotografie semnând un acord de confidenţialitate Judd ?
- Sunt foarte onorat. - Da.
- Bine. Spune "clauză de nedenigrare" ! - Clauză de nedenigrare.
Nu răspunde.
Atunci, asta e.
Dacă n-a mai fost cineva la emisiunea lui Frank.
Păi... bănuiesc că a fost Frank.
Tipul ăla e uşor de uitat.
Oameni buni ! Vă rog, calmaţi-vă ! Oameni buni !
Ştiu cum arată !
L-am văzut ! Ştiu...
- Trei, doi, unu ! - Eu sunt canibalul !
- Ba nu eşti ! - Nu ?
Stai ! Sunt avocat de brevete în Pittsburgh.
Le confund mereu.
Dar acum, toate privirile sunt îndreptate spre mine. Întreprinzătoarea e pe masă.
Da, am vrut să spun doar că... am văzut de fapt...
Scuze. Asta...
Am uitat cum e să fiu privită cu admiraţie de oameni.
În fine, ştiu de fapt...
o cale de ieşire pentru noi toţi !
- Da ! - Karen ! Karen !
Nu pot să tratez o rană în timp ce te răneşti.
Uite, bea asta.
- Jeleu ? - Nu, e calmant.
Practic, e heroină.
- E tare ? - Poate doborî un cal.
Sau să zăpăcească total un ponei Shetland.
- Ca să vezi... - Ce vrei, Judd ? Sunt ocupat.
Ţi-au dat iar pietricica pe care scrie "întoarce-mă" pe ambele feţe ?
- Foarte amuzant ! - Nu ne poţi lăsa aici să murim.
Nu facem asta. Doar vă lăsăm.
Depinde doar de voi ce faceţi după aceea.
Da ? Şi dacă le-aş spune tuturor de pe Pământ despre problema cu litiul ?
Serios ?
Serios, da. Încerci să profiţi de haosul global ?
"Profit" e un cuvânt murdar. Noi preferăm "şantaj".
Da. Lucas, ne duci pe toţi acasă în siguranţă
sau le voi spune tuturor de pe Pământ despre micul vostru...
Ce alt cuvânt mai sofisticat există pentru "panaramă" ?
- Dublă panaramă. - Stai. Cine e ?
- Încurcătură. - E bun !
Despre mica voastră încurcătură cu litiul. Şi vreau să spun... "dublă panaramă".
Lasă-mă să vorbesc cu TOTOPOTUS, şi reluăm discuţia în 30 de minute.
Fir-ar !
I-ai văzut faţa ? O să folosesc asta data viitoare când trebuie să am orgasm.
Nu...
Bun. Acolo sunt doar doi copii mici şi o femeie însărcinată.
- Da. Gata. - De ce o marchezi cu roşu ?
Sunt doar doi copii şi o femeie însărcinată.
- Atunci, o marchezi cu verde. - Verde ? Nu, roşu.
Roşu înseamnă că am eliminat camera.
Nu, Rav ! Roşu înseamnă pericol. Sunt gândaci care înţeleg asta.
Şi vrei să le schimb pe toate ?
Ca verde să nu însemne "poate conţine canibal" ? Da, te rog.
Îl văd pe Frank.
E la spa. Din fericire, nu e dezbrăcat.
- Să-l aduc ? - Nu, e în ordine. O să...
Eu rămân aici şi pun stickere cu Rav.
Charles îmi oferea confort şi siguranţă. Ryan îmi oferă...
... disconfort şi nesiguranţă ?
Da, dar ştii ce, Matt ? Pe el însuşi se răneşte cel mai tare.
Bine. Înţeleg.
Şi tu îl placi, nu-i aşa, Palomita ? Nu poate fi chiar atât de rău.
Uneori, mă uit la el şi mă întristează.
Bine. N-am ştiut.
Păi... o să-l rog să zâmbească mai mult.
Nu. E şi mai trist când zâmbeşte.
Distracţie plăcută să-i scoţi asta din cap.
- Ştiu că nu sunt eu. - Toţi am putea spune asta.
- Da ? - Ştiu că nu sunt eu.
Da, dar eu ştiu că nu sunt eu.
- Da, dar eu ştiu că nu sunt eu. - Dar eu nu ştiu asta.
Calmaţi-vă ! Nimeni de aici nu e canibalul.
Doar canibalul ar fi aşa de sigur.
Prieteni, eu sunt !
Frank, din emisiune...
- Ce emisiune ? - Bine. Vă spun... Las-o să se aşeze.
- Nu m-am uitat niciodată. - Eu, da. Dar nu cred că el e tipul.
- Poftim ? Eu sunt ! E emisiunea mea. - Nu. Tipul e mai înalt.
- Şi nu e grec sau aşa ceva ? - Nu, e... Eu sunt !
Bun. Deci avem un impostor.
De ce aş spune de emisiune dacă n-ar fi a mea ?
Nu ştiu. De ce ai mânca oameni în loc de... mâncare ?
Pentru că e un canibal.
- Ascultaţi... o să regretaţi asta. - Nu.
Potoliţi-vă !
Dacă staţi lângă cineva despre care ştiţi sigur că nu este canibalul,
folosiţi mâna dreaptă pentru a ridica mâna lui stângă. Bine ?
- Nu sunt sigur de tine, dar mersi, - Vă rog, stânga voastră, dreapta lor.
- Karen, nu suntem siguri... - De ce ai ridicat mâna ?
Pui o întrebare ?
Ai încurcat sistemul. Nu pune o întrebare.
- Chestia asta e stupidă. - Tu eşti stupidă.
Te rog, nu mă face să ţip iar !
- Îmi permiteţi ? - E chiar...
Mulţumesc ! Frank nu poate să fluiere. Are dinţii moi.
Mersi, Karen ! Excelentă energie, dar nu ne-ai ajutat cu nimic. Pleacă !
- Nu. Încercam doar... - Doamne !
Ai ascultat vreodată finalul unei propoziţii ?
- Da ! - Ia o pauză !
Bine. O să iau o pauză. Vă mulţumesc pentru cooperare.
Am o idee ! "Prinţul antropofag" e pasager clandestin, da ?
- Da. - Deci n-are brăţară.
Ce idee bună ! Ştii ce să facem ?
Să mai tragă cineva apa o dată. E tot aici.
Dacă ne aliniem după numărul camerelor, începând cu 101,
vă compar chipurile cu brăţara de identificare.
E mult mai bine decât porcăria de dans pe care ne-a pus Karen să-l facem.
Cine vrea să vorbească următorul ? Mia, vrei să te destăinui ?
Eu sunt bine. Sigur, am făcut sex cu un suedez sexy
şi am rămas gravidă imediat. E o imbecilitate. Scuze, Paloma.
Aştept să iasă copilul, până aflu cine e tatăl.
E o nebunie, fir-ar al dracu' ! Scuze, Paloma !
Ori va avea muşchi abdominali perfecţi şi ochi albaştri de husky,
ori va avea o înfăţişare banală.
Şi ştiţi ce e cel mai de rahat ? Scuze, Paloma.
Nici măcar nu ştiu ce sper.
Vreau un copil frumos cu un tată prost ?
Sau un copil care arată banal, cu un tată banal ?
Măcar banalul ăla afurisit mă iubeşte.
Scuze, Paloma !
O să fiu tată. Tatăl meu avea un tată. Şi tatăl lui avea un tată.
E... e un cerc.
Sau nu... e aşa. E una din alea. Cum se numesc ?
Chestiile alea lungi care nu se îndoaie...
- Linii. - E o linie. E o linie nenorocită !
Vă pot dovedi că nu sunt canibalul !
Ce ai de gând să faci ? Să nu mănânci pe cineva ?
- Nu ! - "Nu" ? O să mănânci pe cineva ?
- Nu ! Billie ! Slavă Domnului ! Billie. - Ce naiba faceţi ?
Îl zdrobiţi până scapă de stres ?
- Nu. L-am prins pe monstrul canibal. - Nu e canibalul. E un nimeni.
- E doar Frank. - Vedeţi ? V-am spus. Sunt un nimeni.
Are logică.
Bine. Dacă îţi vine să crezi, Frank, ai un scop. Vino cu mine !
Am un scop.
Trebuie să fie ceva obscur. Lucrezi cu canibalul.
Da. Îmi dă mie 10% din ce nu termină el.
Acum le spun oamenilor că am părăsit-o.
Şi, în felul acesta, nu mă compătimesc. Şi... îmi place asta.
Dar adevărul este că...
nu am părăsit-o pe soţia mea şi...
ea nu m-a părăsit. Soţia mea... a murit. A murit.
Bine. Ai rămas doar tu.
Aş... eu... n-am nimic de spus.
- Nici nu cred că îţi ştim numele. - Nathan.
- Bună, Nathan ! - Bună !
Primul lucru pe care ar trebui să-l spun este că eu sunt canibalul.
Nu, chiar sunt. Eu sunt canibalul.
- Nu... - Poftim ?
Ar fi trebuit să spun mai devreme,
dar mi-a făcut plăcere să ascult poveştile voastre.
Apoi n-am găsit un moment potrivit să vă spun.
- Frank, ai şansa să străluceşti. - Fac tot ce pot, căpitane.
Canibalul pe care l-ai avut la emisiune. Cum arată ?
Mediu.
- Părul ? Constituţia ? - Ambele medii.
Culoarea pielii ?
- Medie. - Deci e mulatru ?
Dacă pielea lui ar fi media rasei umane,
trebuie să fie mulatră.
- Da... - Doamne... Frank ! Ştim că e alb.
Preferi să laşi un canibal să scape decât să recunoşti că eşti rasist ?
Nu... doar... nu...
El e ! El e... tipul !
- El ? - Da.
Vorbeşte cu... Dumnezeule !
- Hai ! Fă-o să se deschidă ! - Gata, gata !
Ce dracu' îi ia atât de mult ?!
E simplu. Vrei să fii şantajat ? Da sau nu.
E o veste bună că n-avem veşti.
Nu e bună ca o veste bună, dar nu e rea ca o veste rea.
Poftim ? La naiba cu Bălăioara veştilor !
Litiul e singurul nostru atu. Trebuie doar ales momentul bun.
"Alegerea momentului" e prenumele meu.
De fapt, nu e. E Twam. Nu râdeţi ! E un nume de familie.
- Bun. Am verificat pe toată lumea. - Da !
Nu vreau să stric cheful tuturor,
dar, dacă acest canibal a furat brăţara cuiva ?
- Da. - Deci toţi canibalii sunt hoţi ?
- E o gândire limitată. - Ai dreptate.
Numai canibalul i-ar lua apărarea canibalului.
- Ai dreptate. - Ce...
E liberal şi canibal !
- Pe el ! - Hei !
Lăsaţi-l în pace ! E enervant, dar nu e mâncător de oameni.
- Adevăratul canibal e mai solid. - De unde ştii ?
Stai ! L-ai văzut ?
Păi... e foarte ciudat. Acum, că mă gândesc,
e posibil chiar să fi schimbat câteva cuvinte cu el,
chiar înainte să plece cu Frank.
Acum îmi amintesc că...
ştiam cum arată.
De ce n-ai spus asta, Karen ?
Pentru că voiam să-i organizez pe toţi.
E... o boală !
Speră să nu fii nevoită să organizezi o înmormântare.
Presupunând că mai rămâne ceva de pus în sicriu.
Da...
Ar trebui să facem asta în mod regulat. Noi doi. Să ne întâlnim.
Să ne blocăm picioarele în ceva, să mâncăm...
E cineva acolo ? Suntem în camera etanşă !
Treci pe comanda manuală.
Slavă Domnului ! Ticălos bolnav la cap !
Nu. Nu eu. N-am nimic. Hei ! Ce faceţi ?
Şi atunci mi-am dat seama că am ajuns pe fundul prăpastiei,
pentru că era... un fund.
Şi atunci mi-am dat seama cu adevărat
că ceea ce făcusem prin iubire...
i-a rănit nu doar pe cei morţi, dar şi pe cei vii.
- Ai evoluat. - Uite-l ! Uite ! Prindeţi-l !
- Cel cu... - Nu, nu !
- Paloma, vino aici ! - Luaţi-mă pe mine ! Eu sunt canibalul !
- Unchiule Ryan, nu-l răniţi ! - N-o să-l rănim.
Îl ducem într-un loc sigur. E un om foarte rău.
Nu e ! E un om bun care a făcut nişte alegeri greşite. Aşa a zis Matt !
Ryan, te rog ! Încearcă să vezi omul, nu canibalul.
- Matt, mai du-te dracului de tot ! - Scuze, Paloma !
Băgaţi-l în... avem o celulă sau...
- Arest la bord. - Băgaţi-l în arest !
De acum înainte, vei fi vegan, prietene !
A fost bine ? Sau crezi... Am exagerat ?
Ai puţină încredere în tine.
Pariez că, în ultimele ore, te-ai întrebat: "Stai, eu sunt canibalul ?"
Pentru un moment. Apoi am respins ideea.
Domnule ! L-am găsit pe canibal în docul pentru navetă. Încerca să fugă.
Nu, nu ! Nu e el. El e... Peter cumva ?
- Paul. - Paul.
A zis că nu e canibalul.
Chiar crezi că n-am destulă încredere în mine ?
Nu. M-am înşelat. Te descurci grozav.
- Ce se întâmplă, căpitane ? - Actualizaţi sistemele, urgent !
Pe monitoare, nu apare nimic.
Dar centrul de control al misiunii a emis o alertă maximă.
Într-adevăr, alertă maximă.
Planeta Pământ rămâne fără litiu. Există riscul iminent să devină o pustietate.
Nu e serialul TV. Asta se întâmplă cu adevărat.
Ce mama... Zara, ce este litiul ?
- De ce avem nevoie de el ? - Nu ştiu.
Asta, pentru că îmi sunt aruncate cuvinte.
- Da. - Dar pare să fie foarte grav.
Litiul nu e o glumă. Avem nevoie de el.
Putem să comandăm nişte litiu ?
- Nu ştiu. - Nu sunt sigură.
Sigur există o alternativă pe bază de plante. Poate mazărea ?
Cine are litiu în plus ?
Sunt sigur că vecina mea are garajul ticsit. E o cretină.
Chestia cu litiul e adevărată. Îi omor pe toţi şi mă sinucid.
De acord, e groaznic.
Ar trebui să mă tem ? Fiindcă aş vrea.
A înţeles mesajul, dar l-au înţeles şi toţi idioţii de pe Pământ.
În mintea mea... am vrut să fie o reclamă.
- A părut ca o reclamă, nu ? - Calmează-te, omule !
Ai fost perfect. Foarte nuanţat. Tot nu înţeleg.
Ce mama dracului te-a apucat, Judd ? De ce ai făcut asta ?
Lucas, omul se mai înşală. S-o luăm de la capăt. Ce-ar fi să ne salvezi ?
Nu, pentru că acum ţi-ai folosit atuul.
O să-mi inscripţionez pe frunte: "Crezi, idiotule ?"
Nu mă mai suna ! Tocmai ai irosit două grame de litiu.
Herman Twam Judd, ce ai făcut ?
Deci... ce le spunem pasagerilor, mai exact ?
Căpitanul-canibalul, 1-0. Sau sună ca şi cum am mâncat pe cineva ?
Da. Şi nu e bine. Ce facem cu canibalul ?
Poate îl reabilităm.
Îi spunem că poate rămâne dacă îi prindem maxilarul cu sârmă. Nu ne poate bea, nu ?
E genial ! "Iată-l pe noul vostru vecin !"
"Suntem siguri că nu vă va mânca. Dar vă poate face suc."
Ce naiba ! Am pierdut iar cheia.
Uneori uit că, sub masca de bătrân confuz,
chiar eşti un bătrân confuz.
Scuze, nu aud, fiindcă sunt un bătrân confuz...
Iat-o !
De unde ai luat-o ? De ce e la tine cheia ?
Pentru că am strâns după tine toată ziua.
Prima regulă când restricţionezi accesul e să ţii la tine cheia universală.
- Restricţionarea a fost ideea ta. - Ideea mea şi decizia ta !
Foarte convenabil, nu-i aşa ?
- E adevărat ! - De ce e mereu decizia mea ?
- Nu. Cu plăcere. - Tipic pentru Billie !
Cred că merit un "mulţumesc", dar lasă.
Vrei să fac ce vreau eu ? Asta vrei ?
Îţi spun ce nu vreau. Să-mi turui în ureche
că tu eşti puterea din spatele tronului, urinezi pe tron,
apoi te plângi că tronul miroase a urină !
Ce metaforă falocentristă !
Ryan, nu urinez pe tronul tău.
Şi, Rav, chiar aş putea să urinez pe un tron.
- Ryan Clark ! - Da, ai putea.
Ne-ai călcat în picioare edenul.
Mai rău de atât, ai rănit sentimentele unui copil.
Dar... Matt, nu înţeleg...
- Ce faci ? - Nu ştiu. Du-te dracului !
Eşti o catastrofă !
Să revenim... canibalii şi pasagerii.
Ce le vom spune ?
De ce nu le spunem adevărul ?
Am luat pe navă un canibal de elită doar pentru că luaserăm
deja un pedofil, să repare bazinele.
O încercare zadarnică, pentru că, în următorii opt ani nenorociţi,
vom sta în acest circ galactic
şi sunt raţii doar pentru jumătate dintre noi.
Incredibil !
Şi n-are rost să ne grăbim spre Pământ.
Chiar dacă am ajunge acolo, probabil că l-aş rata,
fiindcă n-am luat nicio lecţie de pilotaj în viaţa mea !
Aşa că putem să mai spunem minciuni liniştitoare...
- Rav. - Da ?
Când ai terminat transmisiunea de urgenţă, ai...
oprit cumva înregistrarea ?
Da. Sigur.
Atunci, de ce e becul încă roşu ?
- De ce e roşu ? - Roşu înseamnă că nu înregistrează, nu ?
Roşu nu înregistrează.
- Nu ? Asta înseamnă că nu ? - Doamne !
Doamne !
Fir-ar ! Fir-ar !
Doamnelor şi domnilor, ce aţi auzit a fost... a fost...
- Ce să le spun ? - Va trebui să spui...
- Nu poţi lăsa lucrurile aşa. - Repetam o piesă ?
- Spune asta ! - Nu poţi... trebuie să...
E adevărat. Absolut tot e adevărat.
Acum ştiţi totul. Ce vreţi să facem ?
Restricţionarea accesului încheiată.
Rămâi o catastrofă.
Traducerea: FAST TITLES MEDIA