Полет към бъдещето с командир Райън
Командир Райън казва: "Ние сме семейство"
Ще пиеш кафе с корабния имам в 10 ч.
После чистачите искат да ти подарят нови възглавници.
Прекрасно. Старите вече за нищо не стават.
Духовият оркестър иска да свири за теб и да ти подари туба.
Да я откажем? Летим безопасно. - Летим искрено, върховен командире.
Хайл за мен - върховния командир. Ами ако свикна с това?
Налага се да свикнеш.
Крачиш като холандска фризьорка, извършила убийство.
Може ли по обяд да откриеш клуба по гушкане?
Клуб по гушкане? - Създаден е от пътници. За терапия.
Седнете. - Не е сексуално.
Не е и нормално. - Не могат ли да си стискат ръцете?
Айрис се е лепнала за него като разгонена богомолка.
Сега пътниците ще се зарадват на всяка простотия на Райън.
А в 13 ч. имаш среща с театралната трупа.
Може ли да я отменим?
Майната ти. - Летим искрено.
Защо той два пъти командва?
Говори ми. - Не е достоен за кораба ти.
Точно в момента си много интересна. Говориш от сърце.
Не искам да нося лоши новини. - Не искам да ги слушам.
Има решение. - Има слухове... Здрасти.
Има слухове, че водата е заразена.
Затова хората не трябва никога да разговарят помежду си.
Така е, но разговорите са неизбежни. - Затова искам да назнача агенти.
Какви? Тайни полицаи ли?
Трудно ми е да ги наричам така. - Но можеш да го направиш.
Мат е... - ... проблем.
Не! Без тайна полиция. Това е последното ми решение.
Постановление. Но добре. Няма да назначавам.
Наистина ли, Айрис?
Искате ли да се хванем за гушите? - Не!
Когато се биете за водата, изтискана от парцал, Райън ще ви спаси ли?
Не! - Няма да ви спаси.
Но ние ще сме там, защото имаме муниции!
Имаме камуфлаж! - Да!
И сме готови да издивеем!
Каква е тази опияняваща яснота? - Да!
А В Е Н Ю 5 Опияняваща яснота
Виждам хубави прегръдки, хора. Прекрасно.
Хубави успокояващи прегръдки с люшкане.
Тупнете партньора по главата, ако искате да спрете по-рано.
Иначе се предайте като теле в прегръдката на касапина.
Има време за още няколко прегръдки,
преди върховният командир да дойде тук.
Ще го гушкаме ли? - Ако даде съгласие.
Моля ти се. Щом е тук, значи си го търси.
Всичко наред ли е с ужасната ситуация навън?
Настроението на кораба е предпостапокалиптично.
Каква е тази точка? - И ти ли я водя?
Понякога виждам петна.
Момент, това не е дегенерация на макулата.
Това е метеор.
Компас, който показва не мястото, а времето, в което си.
Значи часовник? - Не, нещо по-добро.
По-добро от часовник. - Да.
Просто гениално.
Замисли ли се пак да говориш с Лукас?
За да продължим със спасяването.
Изкуствен близнак, който да лежи в затвора вместо клиента.
Умно. Ако трябва помощ с Лукас,
мога да определя време за срещата и да я ръководя, ако искаш.
Много мило, но не става.
Само важните шефове преговарят за политика.
Така е в демокрацията. Аз съм важен шеф. Лапай, Райън.
Да, лапай, Райън. - Бяхме запазили тази стая.
Здрасти, Райън. - Реквизирахме я.
Именно. - В нарушение сте. Станете.
Седни. - Станете и излезте.
Иначе ще има последствия. - И без това искам да изляза.
Но няма да стана. - Искам да видя как ще стане.
Слава богу. - Рав спаси положението.
Рав говори за себе си така, защото е скромна
и защото откри метеор, пълен с литий.
Ще стана, защото ми е интересно. - Били, разбери това от мое име.
85-процентна литиева руда?! Това е все едно чист хероин.
Хероинът е хубаво нещо. - Земята иска литий.
Можем да поискаме да обмислят спасението.
Трябва започнем преговори с Лукас.
Грешка. Само аз мога да преговарям.
Ти обаче имаш право да лапаш. - Да!
Да. Само за шефове, капитан Свиркаджия.
Добре, опразнете стаята, за да смъмря Били.
Добре. Така трябва. - Ще изляза, защото така искам.
А не защото ти си ми заповядал.
Добре, какво искаш? - Какво? Ти какво искаш?
Разбрахме се да опразня стаята, когато ме обидиш.
Извинявай. Забравих. - Как така си забравила?
Откъде дойде онази обида? Искрена ли беше?
Не, просто... Не ме бива в това... - В разговорите?
В импровизирането. - Трябва да присъстваш на разговора.
Щях да го постигна, но ти опразни стаята.
Защото ме нарече "капитан Свиркаджия".
Сбърках ли? - Не знам какво е "свиркаджия".
Присъствай на преговорите с Лукас. - Добре. Прихванах ухото на Джъд.
Майната му на ухото му. Трябва да контролираш устата му.
Ако Райън е кралят, аз съм Оливър Кромуел.
Ако той е Гладстон, аз съм Дизраели.
Ако той е А. С. Байът, аз съм Маргарет Драбъл!
Не те разбираме. - Не гледам спорт.
Не са спортистки, а сестри писателки.
Враждували са като рапъри. - Все още не разбирам.
Райън е задник, нали? - Да!
Може да галите всички зони, които не са ерогенни.
В момента нямам ерогенни зони.
Така е. Добре, смяна на партньорите.
Това е клуб по гушкане. Колко пъти да го казвам? Без оръжия.
Дъг, запазихме стаята за бойно обучение.
Срокът ни е удължен. - Ще ти удължа лицето с юмрук.
Капитанът е тук. - Благодаря.
Летим искрено! - Свободно.
Не го слушайте! Не сте свободни! - Имаш нужда от клуб по обноски.
Бил съм в такъв. Научих се да казвам "моля" и "майната ти".
Прекрасно - лепнали сте се един за друг като мокра захар.
Това ни напомня, че заедно вървим напред.
Мъдри думи, върховен кретен. - Мат, ще се спреш ли?
Намираш се в клуб по гушкане.
На Мат му трябва прегръдка. Съгласни ли сте?
Той първи трябва да бъде гушнат. Обявявам клуба за открит.
Ако Мат ще ме сече така, някой трябва да направи нещо.
Добре, хора, продължете с терапията.
Преди не сме се гушкали.
Двойно гушкане. Добре. Тройно гушкане.
Като те гледам, надушвам болката ти. - А надушваш ли сърцето ми?
Съжалявам, но не го чувствам. - Какво има?
Няма еротика. Може ли да го съблечем?
Махнете му опаковката. - Не съм парче месо.
Честно, точно това си. - И разкарайте скапаната кутия!
Задръжте кутията.
Моят крал. - Моята кралица.
И аз. - Не съм те забравил, Чарлс.
Ти какъв точно си? - Партньор на партньора...
Всички сме хора. - Доста хора сме, нали?
Чудя се дали ситуацията не може да бъде изяснена.
Капитан Райън, съжалявам, че те прекъсвам,
но Мат пострада в клуба по гушкане.
Как изобщо е възможно това?
Каза на хората да се справят с него и те го смачкаха насилствено.
Намери извършителите и говори с тях. Не, и това звучи насилствено.
Ще направя специално посещение на Мат.
Пак го направих. Говоря като мафиот. Следва продължение.
Представи си да намерим пет милиона грама литий.
Ще спасим Земята. Ще ни обявят за богове.
Хората ще казват: "Джъд да ни е на помощ".
Или: "За Джъд, Кристофър, подреди си стаята.
Няма да повтарям. Татко ще те пребие".
Защо си тук? - Забравих паролата за паник стаята.
Затова съм тук. - Кога ще говориш с Лукас?
Тази вечер в 21 ч.
Ами ако ми направят огромна статуя? - Би било готино. В 21 ч.?
Ще живея вътре и спалнята ми ще е в окото на златната статуя.
А по гръбнака ще има спирално стълбище.
Защо се забъркваш с това, Били?
Сигурен ли си, че Лукас ще преговаря?
Напълно. - Страхотно.
Чудех се дали може да съм до теб и да се уча...
... от майсторството ти. - Може да бъдеш озарена от гения ми.
Ще се радвам.
Мат съсипа репутацията ти в клуба по гушкане.
Изпускаше парата. - Парата изгаря.
Парата е враг на плътта и гънките. - Това навсякъде ли трябва да върви?
Ужасно е. - Хората се обличат като образите.
Може да организираш нещо такова.
В никакъв случай. - Ще изглеждаш дружелюбен.
"Чичо Райън Кларк". И ще забравят лагерите на смъртта.
Навигацията не работи. - Може да умрем тук.
Преди да те срещна, не съм живяла.
Не умеят да пишат сценарий за жени.
Капитан Райън, трябва още веднъж да бъдеш герой.
Ужасяващ диалог. - Все едно го е изакало куче.
Активация, по дяволите!
Дори палецът й е тъп.
Да я премахна ли? Оказва се, че мога.
Пошегувах се. Не, не, пошегувах се.
Зара? Зара, тук ли си?
Зара? Къде е тя.
Здрасти. - Здрасти.
Защо ме извика след снимките? Реплики ли ще преговаряме...
Искам да преговорим сцената с космическата разходка.
Просто поредната целувка, нали? - За мен не е така.
Боже, бях забравил. Ще играеш смъртта на сестра си.
Да. - Браво. Искам да кажа, ужас.
А и ще си изпросиш награда. - Да. Искам да е трогателно.
В реалния живот тя само е стъпила назад като...
Мамка му! - По дяволите.
Зара? Добре ли си?
Лоши новинки.
Зара е твърде мъртва, за да изиграе мъртвата си сестра.
Хайде да тъгуваме за нея.
Всички живеем във вселената на Зара. Освен нея.
Кръстих кучето си на нея. Сега ще трябва да го убия.
Искам косата й. Тя е мъртва. Не й трябва. Смях.
Дано си е платила погребението. Майка ми забрави.
Веднъж я видях в ресторант да яде риба.
Нямам думи. Не трябваше да пращам това съобщение.
Сега тя учи ангелите на наука.
Може ли да спрем това? Писна ми. - Спрете го, спрете го!
Убил я е подът. - Голямо облекчение, нали?
Оздравявай, Мат. Той идва да довърши работата!
Мат, ужасно съжалявам.
Не е чак ужасно, но...
Заповяда да ме смачкат. - Не е вярно. Не бих могъл.
Благодаря. - Да.
Какво? - Виж ме.
Аз съм дисидент, ранен в кървава вражда.
Аз съм като кучката, която е искала да прецака А. С. Байът.
Маргарет Драбъл ли? - Ти фен ли си й? Сериозно?
"Тъмен потоп се надига" е сред любимите ми книги.
Правих секс и слушах аудиокнигата. - Страхотно.
През цялото време сме имали специална връзка, а не сме знаели.
Ние сме като две принцеси, които не могат да спят върху грах.
Колко са ти дали? Доста е.
Мат, може ли да спрем с враждата?
Ще се радвам, сестро.
Добре, усмихвайте се.
Усмивки. Дръж. - Мат. Ръкостискане.
Кълна се, няма електрошок или отрова.
Добре...
Гадост. Някой да сложи цветята във вода.
Изкуствени са. - По дяволите.
Райън го направи! - Не бях аз! Беше...
Убиецът с арбалета е там! - Не е убиец. Мат е жив.
Да го заведем в болница... Не, вече сме тук.
Арбалет в космически кораб. Винаги става така. Ще ти помогна.
Спайк, това е ужасно болезнено!
Сетих се, стрелата не се дърпа. Избутва се.
Добре. - Ще щипе.
Ти отговаряш за сигурността. Как можа да допуснеш това?
Ти каза да направим нещо за него. - Да, събиране.
За да му се извиним!
Не е спешно, но... - Това е проблемът с диктатурата.
Първо ядеш хайвер и си бършеш задника с лебедови шии,
а после убиваш дисиденти. Какво има?
Няма да отменяме купона с гледането на "Авеню 5", нали?
Не, ще зарадвам пътниците с новината за лития,
а после ще пием сок от змиорки.
Ще е забавно. Литиево забавление. Няма да съжаляваш.
Ще съжаляваш, но е късно. Издадох заповед.
Никой да не се облича като теб.
Не! Айрис, така правят диктаторите.
Който иска, може да се облича като мен.
Ако отида в цивилни дрехи, ще изглеждам по-достъпен.
Но никой да не се доближава до мен.
За да се забавлявате довечера, елате на купона
облечени като командир Райън.
Всички пътници да се облекат като командир Райън.
Миличък, извън моя контрол е. Капитанът заповяда.
Само Бог знае на какво си способен.
На какво е способен той.
Тук горещо ли е? Горещо ми е.
Не ми е удобно. - Хубаво. Използвай това.
Ще приличаш повече на англичанин.
Представи си, че от тригодишен виждаш родителите си само на Коледа
и че зъбите ти приличат на Стоунхендж.
"Здрасти, я да видим усмивка." - Добре, не. Просто не.
Ако не можеш да говориш като англичанин, мълчи си.
Като народите, които са колонизирали. Само...
... да оправя еполетите.
Може ли да се извиня за опита първо да издърпам стрелата,
а после да вкарам навътре?
Прекалих. - Любимата ни мишена.
Човекът мишена, как си?
Обезболяващите свършиха и в момента ме боли ужасно.
Да, да, но, не забравяй, болката е...
Мисли отвъд болката. Сега хората те обичат.
Може стрелата да е изстреляна от бог на връзките с обществеността.
Какво? - Аз те прострелях.
Какво? Идиот такъв! - Исках да му помогна.
Сега има последователи.
Затова ли ме простреля? - Да беше раздал брошури!
А в клуба по гушкане аз дадох сигнала да те смачкат.
Копеле. - Хората те мразеха в червата,
докато не те прострелях. Трябва да ми благодариш.
Аз съм гений. - Ти си ненормалник.
Леле. - Грозде не може, а арбалет може, а?
Аз може да съм ненормалник, но ти си разочарование.
Първо Джъд, а сега и ти. Всичките ми приятели стават слаби.
Щях да те застрелям, но няма. Не заслужаваш стрелите ми.
Измамник.
Добре. Има поведенчески проблеми.
Заповядайте.
Той е тук! Райън е тук!
Летим искрено, върховен командире!
Оргия с мои двойници.
Има и телевизионен Джъд. И Дъг.
Не искахме да проявяваме неуважение. - Харесвахме те като капитан.
Затова гласувахме за теб. - Не, ти гласува за теб.
Със сърцето си гласувах за теб. И в сърцето си се облякох като теб.
А аз мислех, че е Хелоуин,
затова се облякох като Айрис - защото тя е чудовище.
Моля те, не ме застрелвай като Мат. - Не застрелях Мат. Харесвам Мат.
Не го харесвам. Уважавам го.
Не бих наранил Мат.
Накарал е някой друг да го направи. - Не е вярно!
Няма да убия никого. Не ми пука за убийствата.
Не му пука, че някой се опита да убие Мат!
И Зара! - Дръпнете се, езичници!
Разпятието идва. - Иисусе Христе!
Буквално. - Аз съм Райън, цар на змиорките.
Простете ми, не знам какво правя.
Здравейте, аз съм Мат и предпочитам болката пред властта.
Може ли просто да се смеем и да се усмихваме?
Ще се забавляваме на купона, дори да умрем!
Забавляваме се! - Всички ги е страх от мен.
Поздравления. Приятно е, нали? - Джъд ли ви плати?
Не, реших да облека дрехи, които да искаш да сваля бързо.
А аз нямам въображение, затова я копирах. Не ме застрелвай.
Райън. Райън. Спри с тези глупости. - Показвам истината за Райън.
Носи греховете ни и е облечен като жиголо.
Разстройваш много хора, затова го давай по-леко.
Заради униформата прилича на голям котарак.
Не го виждам. - Сериозно? Виж ръкавелите.
Ако продължи така, осемгодишната суша може да спре.
Искам да й покажа, че не ми трябва. Мога да бъда Джъд и Айрис.
Цяла вечност правих костюм на Сара, а тя умря.
Дали не е обидно да се обличам така? - Не е.
А и да се облечеш като самотен механик щеше да е по-зле.
Добре. Гледай майстора.
Досега в "Авеню 5"...
Не може да е истина.
Когато пия, демоните са по-тихи.
Съжалявам! - Съжалението не стига!
Моли се богът, в когото вярваш, да е в добро настроение!
Били, намерих още една точка. - Какво?
Към нас лети огромна ракета. Помислих я за петно. Не е петно.
Какво? - Копелета. Играят покер с нас.
Какво, по дяволите? - Добре...
Лукас, братле. - Чакай!
Чух, че си изстрелял ракета по нас.
Да, голяма ракета, за да млъкнете! - Гледай сега.
Може да е добре да я обърнеш на секундата,
защото намерихме астероид с един сочен елемент - литий.
Глупости. Къде е? - Сега го хванах.
Ще ти кажа, след като обърнеш ракетата.
Не мога. Няма механизъм за това.
Щяхме да го сложим, но литият ни свърши.
Сега продължаваме.
Значи ракетата "не може да бъде спряна" и "ще умрем".
Да, но без... Кавички с пръсти ли правиш?
Така звучеше. - Наистина ли?
Да. - Може сега да не гледаш.
Лукас, ти сериозно ли говориш?
Да. Ракетата не може да бъде спряна.
Ще се взриви при удара и ще изпари целия кораб.
Затова ми дай координатите на астероида.
Дано астероидът се разбие в планетата
и убие всичко живо освен теб,
за да умреш след 50 години от инфекция на задника!
Не, не, не. - Дано!
Лукас, да се направим, че той не съществува.
Едно от любимите ми хобита.
Къде е тази рак... Какви ги вършиш, по дяволите?
Пак сънувах същия кошмар, г-н Джъд. - Райън...
Искаш ли да излезем? - Убиха ме в космоса.
В моята стая. Сега. Франк ще се върне след часове.
Но този път не беше кошмар, а прекрасен сън.
Ще заключиш вратата и ще ме псуваш като англичанин.
Все едно ти дължа пари.
Засечена е аномалия, капитане. Светлината става по-голяма.
Капитане, нещо идва. - Какво?
Капитане, ракета. Обичам т...
Каква е тази лудост? - Не!
Какво се случи току-що?
Мисля, че техническият термин е "тъжен край".
Всички със сигурност са мъртви. - Край на сериала.
Има ли възможност това да е сън?
В памет на загиналите на истинския "Авеню 5"
след терористичното нападение с ракета
Явно няма аз да реша края.
Боже! Мъртви сме! - Успокойте се, хора.
Няма ракета. Просто сценаристите просят награди!
Всъщност има истинска ракета.
Какво значи това? - Каквото казах.
Епизодът е прикритие за факта,
че истинска ракета лети към кораба.
Трябва да тръгвам. - Сбогом, фалшив Христос.
Не се връщай след три дни. - Това са само специални ефекти.
Работя с такива. - Май оплесках пейзажа.
Искам само да кажа, че съжалявам. Утре всичко ще е по-добре.
Макар че ще има ракета.
Преди да умрем, ще ти кажа нещо. Преструвах се, че те уважавам.
Има мъртви змиорки, които уважавам повече от теб,
самовлюбено жалко нищо такова.
Тя се справи чудесно на преговорите. Добре ги водеше.
Какъв е планът? - Да овладеем паниката.
Айрис, въпреки това, което ти казах, предполагам, че има тайна полиция.
Хванете обичайните паникьори. - Операция "Жътва" е в ход.
Не стреляйте по никого с арбалет. Освен ако...
Не. Правете каквото трябва. - Хайде!
Не съм направила нищо лошо!
Превод АЛЕКСАНДЪР МИШКОВ
Епизодът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО