FLY INN I FREMTIDEN MED KAPTEIN RYAN
Du har kaffe med skipsimamen klokken ti.
Og rengjøringspersonalet vil gi deg nye puter.
Utmerket. Minneskumputene har blitt demente.
Så vil Avenue 5s brassband spille for deg og gi deg en tuba.
- Kan vi takke nei? God reise. - God reise, storkaptein.
Ja, hils meg. "Storkaptein". Hva om jeg blir vant til dette?
Det bør du.
Å sprade som en nederlandsk frisør og morder.
- Kl. 12.00 åpner du koseklubben. - Koseklubb?
En terapigruppe for passasjerer.
- Ikke noe seksuelt. - Og ikke normalt.
Hva er galt med et godt, gammeldags håndtrykk?
Iris kveler ham som en kåt kneler.
Ryan kan gå på dass, og passasjerene vil ta en selfie med det.
Og kl. 13.00 møter du teatertruppen.
Kan vi avtruppe den? Helst hele teateret.
- Faen ta deg, overkaptein. - God reise.
Hvordan fikk vi ham igjen?
- Det kan du si. - Han er ikke verdig skipet ditt.
Jeg vet ikke hvorfor, men nå er du interessant.
Du snakker fra levra.
- Jeg hater å gi dårlig nytt. - Og jeg hater å få det.
Der ligger det en løsning.
Det ryktes... Det ryktes at vannet er forurenset.
Dette er grunnen til at folk aldri bør snakke sammen.
Enig, men samtale er uunngåelig.
- Derfor vil jeg sette ut agenter. - Mener du hemmelig politi?
- Jeg sier ikke "hemmelig politi". - Nå sa du det.
- Matt er... - Problematisk.
Nei, ikke noe hemmelig politi. Det er min endelige avgjørelse.
- Dekret. Greit, jeg lar være. - Mener du virkelig det, Iris?
- Skal vi fly i strupen på hverandre? - Nei!
Når bror slåss mot bror om fuktigheten fra et håndkle-
vil løgneren Ryan redde dere? Nei, det vil han ikke.
Men det vil vi, for vi har ammo. Vi har kamo.
Vi er klare til "blammo"!
Hva er dette for en berusende klarhet?
Gode koser, folkens. Veldig fint.
Fin svai i kosen. Betryggende.
Klapp koseren på hodet hvis dere vil at kosen skal slutte.
Hvis ikke er det bare å overgi seg, som en kalv i slakterens favn.
Greit, noen klemmer til-
før overkapteinen kommer og åpner skjerommet vårt.
Skal han kose?
- Om han samtykker. - Gi deg.
Kommer han hit, ber han om det.
Går det bra? Til tross for hvor ille det er.
Stemningen på skipet er pre-postapokalyptisk.
- Hva er den prikken? - Jøss, ser du den også?
Jeg har prikker på netthinnen. Vent nå litt.
Det der er ikke makuladegenerasjon. Det er en meteor.
Et kompass som ikke forteller deg stedet, men tiden.
- En klokke, altså? - Nei, mye bedre.
Mye bedre enn en klokke. Det er helt genialt.
Har du tenkt å snakke med Lucas for å få redningen i gang igjen?
Kunstige tvillinger til uønskede fengselsdommer.
Smart.
Om du vil ha hjelp med møtet, kan jeg finne tidspunkt og dato.
Jeg kan til og med lede møtet.
Snilt, men ikke faen. Kun toppledere kan forhandle fram politiske vedtak.
Det er slik demokrati fungerer. Jeg er toppleder. Sug på den, Ryan.
Ja, sug på den.
- Vi har bestilt rommet. - Hei, Ryan.
- Vi rekvirerer det. - Nettopp.
- Du bryter reglene. Reis deg. - Sitt.
- Gå, eller ta konsekvensene. - Jeg skulle gå uansett.
- Men jeg reiser meg ikke. - Det blir spennende å se.
- Takk og lov. - Rav redder dagen!
I tredjeperson, for hun er beskjeden.
Og fordi hun har oppdaget en meteor full av litium!
- Jeg reiser meg bare for å se. - Billie, tolk dette for meg.
Åttifem prosent litiummalm? Det er ren heroin-litium.
- Heroin er vel bra? - Jorden trenger litium.
Vi kan få dem til å gjenoppta redningen.
Vi må forhandle med Lucas.
Nei. Kun toppledere kan forhandle med annenpresidenten.
Du, derimot, er autorisert til å suge.
Ja. Kun toppledere, kaptein kukfille.
Greit, jeg trenger rommet for å refse Billie for grov ulydighet.
- Bra. Strupehode er et privilegium. - Jeg går fordi jeg vil.
Ikke fordi du nettopp sa det.
- Vel, hva vil du? - Hva mener du? Hva vil du selv?
Om du fornærmet meg, skulle jeg tømme rommet.
- Beklager, jeg glemte det. - Hva mener du?
Så var "kaptein kukfille" ektefølt?
Nei da. Jeg er ikke så flink til dette.
-Å snakke? - Improvisere.
Du må være med Judd når han snakker med Lucas.
Det var planen, men du sendte ham ut!
Jeg gjorde det fordi du kalte meg kaptein kukfille!
- Tok jeg feil? - Jeg vet ikke hva det er!
- Vær der når han snakker med Lucas. - Ja. Han hører på meg.
Drit i hørselen. Det er talen du må styre.
Er Ryan konge, er jeg Oliver Cromwell.
Vi er som Gladstone og Disraeli. A.S. Byatt og Margaret Drabble!
- Si navn vi kan! - Jeg følger ikke med på sport.
De var forfattersøstre som kranglet som rappere.
- Jeg tar fortsatt ikke referansen. - Ryan er en drittsekk, eller hva?
Ja!
Husk, dere kan klappe og kjærtegne alle ikke-erogene soner.
Hele kroppen min er det.
Det kan jeg bekrefte. Kosere, finn dere en ny kosevenn.
Dette er koseklubben. Ingen armbrøster, har jeg sagt.
- Vi skal ha kamptrening her. - Vi har forlenget romtiden vår.
Jeg skal forlenge trynet ditt.
Kaptein i klemmesonen!
- Min sanne overkaptein! - Hvil, alle sammen.
Ikke hør på ham. Spenn dere mer.
r-Noen bør gå i høflighetsklubben. - Der lærte jeg "faen ta deg."
Det er flott å se dere klumpet sammen som vått sukker.
Det minner oss på at samhold er veien videre.
- Kloke ord, overkødd. - Matt, kan du slutte?
Dette er seriøst. Dette er koseklubben.
Matt trenger litt kos, eller hva?
Han bør være først ut. Herved erklærer jeg klubben åpnet.
Om Matt fortsetter, må noen gjøre noe med ham.
Dere kan fortsette med terapautisk omgang.
Hei. Vi har visst ikke kost før.
Å, dobbeltkos. Trippelkos! Jøss.
Når jeg ser på deg, kan jeg lukte smerten din.
Men kan du lukte hjertet mitt?
- Beklager, dette går ikke. - Hva er galt?
Det er bare ikke erotisk. Kan noen ta av av ham skjorta?
- Jeg er ikke et kjøttstykke. - Jo, du er det.
Faen ta. Og bli kvitt den jævla kassen.
Behold kassen.
- Min konge. - Min dronning.
Med følge.
Deg har jeg ikke glemt, Charles. Hva er egentlig du?
- Partnerens partner. "Kvartner"? - Vi er alle mennesker.
Ganske mange, i grunn. Kanskje situasjonen trenger en avklaring.
Kaptein Ryan. Beklager å avbryte trekanten, men at Matt er skadet.
Hvordan skader man seg i en klubb for kosing?
Du ba folk om å takle ham, så han ble voldsomt klemt.
Ta en prat med de skyldige. Nei, det låter også som voldskodespråk.
Jeg får vel avlegge Matt et besøk.
Jeg har visst mafia-Tourettes. Fortsettelse følger.
Tenk om vi fant fem millioner gram litium-
og reddet jorden. Og de gjorde oss til guder.
Da ville folk si: "Judd hjelpe oss." "Rydd rommet, for Judds skyld".
"Jeg sier det ikke igjen. Pappa banker Judden ut av deg."
Hva gjør du her nede?
Jeg glemte passordet til tilflukts- rommet. Dette er en god reserve.
- Har du avtalt et møte med Lucas? - Ja, kl. 21 i kveld.
Hva om de bygde en jævla gullstatue av meg?
Det hadde vært kult. Kl. 21?
Og jeg kunne bo i gullstatuen, med soverommet mitt i øyet på den.
Med en vindeltrapp i ryggraden. Hvorfor blander jeg meg?
- Så Lucas vil garantert forhandle? - Absolutt.
Flott, for jeg lurte på om jeg kunne få være med og lære av din...
- ...ekspertise. - Vær penumbraen min.
- Det er det penumbra betyr. - Det vil jeg gjerne.
Matt skitnet til ryktet ditt foran koseklubben.
- Han slapp ut litt damp. - Damp svir.
- Damp truer hud og bretter. - Må serien vises overalt?
Det er som en koloskopi.
Folk kler seg ut og ser på. Du burde arrangere det.
- Du er jo utkledd. - Heller min egen død.
Du hadde virket vennlig. Onkel Ryan! Glem gulagene.
- Navigasjonen er nede. - Vi kan dø her ute.
Greit. Jeg levde ikke før jeg traff deg.
Dårlige kvinneroller.
Beklager, kaptein Ryan. Du må være helten igjen.
- Svak dialog. - Den er hundemøkk.
Aktiver, for pokker.
Selv tommelen er dum.
Skal jeg bli kvitt henne? Jeg kan visst det.
Det var en spøk!
Zara? Er du her?
Zara? Hva er det hun...
Å, hei.
Hvorfor ba du meg komme? Vil du øve på replikkene?
Jeg vil gjerne ta romvandringen. Det er en teknisk krevende scene.
- Det er bare et kyss. - Ikke for meg.
Herregud, det hadde jeg glemt.
Din søsters tragiske luftslusedød. Bra for deg. Fryktelig, mener jeg.
Og det er en prisvinner.
Jeg vil gjøre den rørende. For egentlig gikk hun bare bakover.
Faen!
Helsike.
Zara, går det bra?
Her er en nedtur.
TV-yndlingen Zara er nå for død til å spille sin døde søster.
La oss savne henne.
Det er Zaras univers. Vi lever bare i det. Unntatt henne.
Hunden min heter Zara. Nå må jeg drepe den.
Jeg vil ha håret hennes. Som død trenger hun det ikke.
Håper begravelsen er betalt. Det gjorde ikke mamma.
Jeg så henne spise fisk på restaurant.
Jeg har ikke ord. Burde ikke ha sendt meldingen.
Nå forklarer hun englene vitenskap.
Kan vi slå den av? Jeg er så lei av den.
- Hun ble drept av et dødelig gulv. - For en lettelse, hva?
God bedring, Matt. Å nei, han skal avslutte jobben!
Matt, jeg er hinsides lei for det.
Nei, jeg er fortsatt lei meg. Men helt i ytterkanten.
- Du beordret klemming. - Nei. Aldri. Umulig.
- Takk. - Akkurat.
- Hva? - Se på meg. Jeg er dissident.
Såret i en territoriumskrig. En blodfeide.
Jeg er dama som ville ta A.S. Byatt.
- Margaret Drabble? - Er du fan?
- Av Madge? - Superfan.
"Dark Flood Rises" er en yndlingsbok.
- Jeg mistet møydommen til lydboken. - Herlig.
Tenk at vi har hatt dette båndet uten å vite det.
Vi er prinsesser, og ingen av oss får sove på en ert.
Hvor mye har de gitt deg? Det var ganske mye.
Hør, Matt. Kan vi ikke legge all denne dritten bak oss?
Gjerne, søster.
Obligatorisk smil, alle sammen. Smil! Hold disse.
Matt, håndtrykk.
Ingen elektriske støt eller nervegift.
Vel...
Å faen. Kan noen sette disse i vann?
- De er av plast. - Faen.
- Det var Ryan! - Nei, det var ikke meg. Det var...
- Der er armbrøstmorderen! - Matt er ikke død.
Få ham til sykestuen! Nei, der er vi jo alt.
Tar man med armbrøst, skjer alltid dette. Jeg har en idé.
Spike, dette gjør like vondt som det virker.
Nå husker jeg. Man dytter den gjennom.
- Ja vel. - Du vil kjenne et lite stikk.
Du har ansvaret for sikkerheten. Hvordan lot du skytingen skje?
Du ville fikse noe til ham.
Ja, en tilstelning med et stort "Beklager at vi knuste deg"-kort.
Ikke kjempeviktig, men...
Sånn går det med autokratier. Først er det kaviar og svaner som dopapir.
Snart skyter man dissidenter. Ja, hva er det?
Vi avlyser vel ikke "Avenue 5"-visningen?
Nei, jeg går og muntrer opp passasjerene med litiumnyhetene.
De kan skylle det ned med åljuice.
Ja, det blir moro. Dette vil du ikke angre på.
Jo, men gjort er gjort. Jeg har sendt ut et krav.
Ingen får kle seg ut som deg.
Nei! Iris, dette er diktatorisk.
Folk kan kle seg ut som meg. Understrek det.
Kanskje jeg kler meg uformelt. Mer imøtekommende.
Men ikke la noen nærme seg.
Vil dere ha det moro på festen, kle dere ut som kaptein Ryan.
Alle passasjerer som kaptein Ryan.
Kjære, det er utenfor min kontroll. Det er kapteinens ordre.
Og Gud vet hva du er i stand til.
Hva han er i stand til.
Er det varmt her? Jeg føler meg varm.
- Jeg føler meg ikke bekvem. - Bra. Bruk det.
Da føler du deg mer britisk.
Tenk at du fra tre års alder traff foreldrene kun i julen.
Og at du har tenner som Stonehenge.
-"Morn, vis oss Beefeateren din." -Å nei. Ikke tale om.
Kan du ikke snakke britisk, får du tie.
Som folkene de undertrykket. Nå retter vi litt på epålettene.
Unnskyld for at jeg trakk ut og dyttet pilen lenger inn.
- Vann over hodet. - Folks yndlingsmål!
Fulltreffer. Hvordan går det?
Det er tomt for smertestillende, så jeg lider.
Akkurat. Husk at smerte sitter i... Tenk forbi smerten. Folk elsker deg.
Kanskje armbrøsten ble avfyrt av en slags norrøn PR-gud.
- Hva? - Det var jeg som skjøt deg.
- Du? Din pokkers eurogærning! - For å gjøre ham karismatisk.
- Mange liker ham. - Skjøt du meg for tallene?
- Hva er galt med flygeblader? - Og jeg beordret koseangrepet.
- Jævla "John Wilkes Booth". - Folk hatet deg til jeg skjøt deg.
Du burde takke meg, kysse ræva mi.
- Jeg er genial. - Du er gal.
- Kjære vene. - Jeg får ikke ta med druer.
- Men armbrøst er greit. - Gal? Greit, men du er en skuffelse.
Først Judd, og nå du. Alle jeg følger, blir svake.
Jeg skulle skyte deg igjen, men det gjør jeg ikke.
Du fortjener ikke pilene mine. Løgner!
Ja vel. Et par faresignaler i den oppførselen der.
Vær så god, sir.
Han er her! Ryan er her!
Fly godt, overkaptein!
Kjære vene, en runkering med dobbeltgjengere.
Nei, her er en TV-Judd og -Doug.
Vi vil ikke være respektløse.
- Vi likte deg som kaptein. - Derfor vi stemte på deg igjen.
- Du stemte på Nathan. - Bare med stemmeseddelen.
I hjertet stemte jeg på deg. Og er kledd som deg.
Og jeg trodde det var halloween. Så jeg kom som Iris, som er et uhyre.
Ikke skyt meg også.
Jeg skjøt ikke Matt. Jeg liker ham. Nei, jeg respekterer...
- Jeg hadde aldri skadet ham. - Han fikk en annen til å gjøre det.
Nei, slett ikke! Jeg skal ikke drepe noen.
- Jeg driter i drap. - Han blåser i drapsforsøket på Matt!
- Og Zara! - Pass dere, hedninger.
- Krusifiks på vei. - Jesus Kristus.
- Bokstavelig talt. - Jeg er Ryan, ålenes konge.
Tilgi meg, for jeg vet ikke hva jeg gjør.
Hallo. Jeg er Matt og vil heller lide enn å ha makt.
Dere, kan vi ikke bare smile og le?
Det er fest. Vi skal more oss om det så blir vår død.
Vi morer oss!
- Folk er redde for meg. - Gratulerer. Det føles godt.
Er du betalt av Judd?
Jeg ville at du skal ville kle av meg.
Jeg er fantasiløs, så jeg kopierte. Ikke skyt meg.
Ryan, Ryan. Takk, kaptein festbrems.
Jeg er Ryan i hans sanne form.
Han bærer syndene våre utkledd som en gigolo.
Du opprører folk, som i Bibelen. Så ton det ned.
Noe med uniformen gjør ham til en stor katt.
- Jeg ser det ikke. - Se på de mansjettene.
Jøss, litt mer av denne damesausen kan ødelegge tørken på åtte år.
Jeg trenger henne ikke. Jeg kan være både Judd og Iris.
Jeg brukte evigheter på Sarah-kostymet.
Nå er det vel støtende.
Nei, likkostyme er hett. Og bedre enn å kle seg som en ensom mekaniker.
Greit, se mesteren i aksjon.
Tidligere i "Avenue 5".
Nei, dette kan ikke stemme.
Når jeg drikker, demper demonene seg.
- Unnskyld! - Det holder ikke!
Du får håpe at guden din er i godt humør.
- Billie, jeg fant en prikk til! - Hva?
Et stort missil er på vei mot oss. Det var ingen øyeprikk.
- Hva? - Stilig. Disse jævlene spiller poker.
- Hva faen? - Greit.
- Lucas, mann. - Vent!
Det sier at du har avfyrt et missil.
Ja, en stor jævel i 1000 km/t.
Følg med nå. Du bør kanskje snu den.
Nå skjer det. For vi fant en asteroide full av saftig litium.
- Tull. Hvor er den? - Her kommer finalen.
Jeg sier det etter at du har snudd missilet.
Det kan ikke overstyres.
Vi hadde satt inn en enhet om vi hadde mer litium.
Nå spiller vi med på bløffen.
Visst. Så missilet kan ikke stanses, og alle kommer til å dø.
Ja. Laget du hermetegn?
- Det lød slik. - Virkelig?
Ja.
Ikke følg med på dette.
Lucas, snakker du sant?
Ja, missilet er ustanselig. Det detonerer når det treffer.
Det utsletter hvert molekyl av skipet.
Så bare si hvor asteroiden er.
Jeg håper at asteroiden treffer jorden-
og utsletter alt bortsett fra deg.
Så lever du i 50 år til og dør av rumpeinfeksjon!
Det håper jeg!
Lucas, vi later som om han ikke fins. En av yndlingshobbyene mine.
Hva er koordinatene til miss...? Hva faen?
Jeg hadde mareritt igjen. Det samme gamle.
Ryan, vil du stikke?
Jeg ble drept i verdensrommet.
Rommet mitt. Frank kommer ikke på flere timer.
Men denne gangen var det ikke et mareritt.
Det var en drøm.
Lås døren og bann til meg på britisk. Bann som om jeg skyldte deg penger.
Avvik oppdaget, kaptein. Lyset.
- Det blir større! - Kaptein, vi blir angrepet.
- Hva slags angrep? - Et missil. Jeg elsker...
Hva? Hva skjedde nå?
Jeg tror de kaller det en omvendt Soprano.
- Alle er døde. - Jøss. Det var det.
Kan det være en drømmesekvens?
Til minne om de som døde på Avenue 5 i det tragiske terroristangrepet.
Jeg får visst ikke siste ord.
Herregud! Vi skal dø!
Ro dere ned, alle sammen. Missilet er oppspinn.
Manusforfatterne er desperate etter en pris.
Det kommer faktisk et missil.
- Er dette kodespråk? - Nei da.
Det er en dekkoperasjon, for et ekte missil er på vei.
Akkurat.
- Faen. Jeg må gå. - Farvel, falske Jesus.
- Ikke kom tilbake om tre dager. - Det er bare spesialeffekter.
Jeg har jobbet med det.
Jeg kan ha fucket opp. Så jeg vil bare si unnskyld.
I morgen blir det bedre. Men det inkluderer et missil.
Nei. Før vi dør, vil jeg si deg noe: Jeg har vist deg falsk respekt.
Det er døde åler jeg respekter mer enn deg, din narsissistiske null.
Hun var god i forhandlingene. Ledet dem virkelig.
- Hva er planen? - Planen er å kontrollere panikken.
Til tross for det jeg sa, antar jeg at vi har et hemmelig politi.
- Huk inn de panikkvante. - Operasjon innhøsting er i gang.
Ikke skyt noen med armbrøst. Med mindre...
Nei, gjør det du må.
Kom igjen!
Tekst: Mats Gullikstad Iyuno