FLYG IN I FRAMTIDEN MED KAPTEN RYAN
Du dricker kaffe med farkostens imam kl. 10.00.
Sen vill städarna ge dig nya kuddar.
Utmärkt. De med minnesskum har utvecklat demens.
Sen vill Avenue 5 Brass Band spela för dig och ge dig en tuba.
- Kan vi avstå? - Trevlig flygresa. - Flyg sant, överbefälhavare!
Ja. Hell mig. Överbefälhavaren.
- Tänk om jag vänjer mig? - Det borde du göra.
Jag går runt som en holländsk frisör som har dödat en person.
12.00, kan du då inviga...
- ...farkostens kramklubb? - Kramklubb?
En grupp passagerare har startat gruppterapi.
- Det är helt osexuellt. - Och helt onormalt.
Vad är det för fel på ett gammalt hederligt kyligt handslag?
Iris kväver honom som en kåt bönsyrsa.
Ryan skulle kunna lägga en skit nu-
och passagerarna skulle köa för en selfie med den.
Och 13.00 har du ett möte med Theater Action.
Kan vi ta bort actiondelen? Teaterdelen också, helst.
- Fan ta dig. - Flyg sant.
Hur blev han befäl två gånger?
- Säg det. - Han är inte värdig din farkost.
Jag vet inte varför, men jag tycker att du är intressant.
Du talar från hjärtat.
- Jag hatar att ge dåliga nyheter. - Jag hatar att höra dem.
Det känns som om där finns en lösning.
Det ryktas att vattnet är förorenat.
Det är därför folk aldrig nånsin ska prata.
Ja, men samtal är oundvikligt.
Därför vill jag installera några agenter.
Vad menar du med agenter? Menar du hemliga poliser?
- Jag tvekar inför begreppet. - Du tvekade inte särskilt länge.
- Matt är... - Högst problematisk.
Nej, vi ska inte ha nån hemlig polis. Det är mitt slutgiltiga beslut.
- Dekret. Men visst, jag utser ingen. - Du säger det, men menar du det?
Snart ger vi oss på varandra. Vill ni det?
Nej!
När broder slåss med broder om fukten-
som han vridit ur en handduk, kommer Lögnar-Ryan då att rädda er?
- Nej! - Nej.
Men vi kommer att vara där, för vi har ammunition.
- Vi har kamouflage. - Ja!
Och vi är redo att explodera!
Vad är det här för berusande klarhet?
Jag ser att ni kelar. Jättefint.
Lite sköna, gungande kramar. Trösterikt.
Klappa din partner på huvudet om du vill att kramen ska sluta tidigt.
Annars är det bara att kapitulera likt en kalv i slaktarens famn.
Okej, det är dags för några snabba kramar-
innan vår överbefälhavare förklarar skedrummet öppet.
Kommer han att kramas?
- Om han samtycker. - Men snälla.
Om han är här ber han om det.
Är allt bra där ute? Med tanke på hur illa det är.
Stämningen på farkosten är pre-post-apokalyptisk.
- Vad är det för prick? - Såg du den också?
Jag får fläckar i synfältet. Vänta lite...
Det är inte makuladegeneration. Det är en meteor.
En kompass, men i stället för att säga var du är, säger den när.
- Som en klocka? - Nej, mycket bättre.
Mycket bättre än en klocka.
- Ja. - Det är rent genialt.
Har du tänkt prata med Lucas? Få räddningen på rätt spår igen?
Konstgjorda tvillingar som avtjänar oönskade fängelsestraff.
Smart!
Om du vill ha hjälp med Lucas-
kan jag bestämma tid och datum för mötet.
Jag kan till och med leda mötet.
Vad gulligt - men nej, för fan.
Bara toppchefer kan förhandla regeringsstrategi.
Det är så demokrati fungerar. Jag är toppchef. Sug på den, Ryan.
Ja, sug på den, Ryan.
Jag tror att vi hade bokat det här rummet.
- Vi har beslagtagit det. - Beslagtagit. Precis.
Ni bryter mot regelverket. Ställ er upp.
Och gå - eller ta konsekvenserna.
Jag hade ändå tänkt gå.
- Men jag tänker inte ställa mig upp. - Det här ska bli spännande.
- Tack som fan. - Rav räddar situationen!
Rav talar i tredje person för att hon är blygsam.
Och hon har upptäckt en meteor full av litium.
Jag ställer mig upp för att jag vill se.
- Billie, förstår du det här? - 85 procent litiummalm?
Det är som rent heroinlitium.
- Heroin är bra, eller hur? - Jorden törstar efter litium.
Vi kan få dem att omprioritera en räddning.
Vi måste börja förhandla med Lucas.
Nej, det stämmer inte. Bara chefer kan förhandla med TOTOPOTUS.
Du, däremot, har befogenhet att suga på den.
Ja! Bara chefer, kapten Kuktrasa.
Just det. Jag måste be er lämna rummet-
så att jag kan skälla ut Billie för grov olydnad.
Bra. Ett struphuvud är ett privilegium.
Jag går av egen fri vilja. Inte för att du sa åt mig.
Jaha, vad vill du?
Vad jag vill? Vad vill du?
Du skulle ju förolämpa mig och jag skulle be folk gå.
- Förlåt, jag glömde. - Vadå glömde?
Var kom kapten Kuktrasa ifrån? Hjärtat?
Nej. Jag är bara inte så bra på det här.
- Att prata? - Improvisera.
Du måste vara med Judd när han pratar med Lucas.
Ja, och det hade vi kommit till om du inte hade skickat ut honom.
Jag gjorde det för att du kallade mig kapten Kuktrasa!
- Hade jag fel? - Jag vet inte vad en kuktrasa är!
- Var där när han pratar med Lucas. - Ja, jag har hans öra.
Skit i hans öra. Det är hans mun du måste kontrollera.
Om Ryan är kung är jag Oliver Cromwell.
Om han är Gladstone är jag Disraeli.
-Är han Byatt är jag Drabble! - Jämför saker vi känner till.
- Jag har aldrig gillat idrott. - De är inga idrottare.
De var författarsystrar som bråkade som rappare.
- Det säger mig ingenting. - Ryan är en skithög, eller hur?
Ja!
Ni får klappa och smeka alla icke-erogena zoner.
Just nu är hela min kropp icke-erogen.
Jag kan bekräfta det. - Okej, hitta en ny partner.
Det här är Kramklubben. Inga armborst här.
Vi har bokat rummet för stridsträning.
Otur, men vi har förlängt vår bokning.
Jag förlänger ditt ansikte med min förlängda arm.
Kapten i kramzonen.
- Flyg sant, överbefälhavare! - Lediga, allihop.
Lyssna inte på honom. Spänn er mer, allihop.
- Nån borde gå till hyfsklubben. - Det har jag gjort.
Där lärde jag mig "snälla" och "dra åt helvete".
Det är underbart att se er hopklumpade som vått socker.
Det påminner oss om att samhörighet är framåtanda.
- Kloka ord, överstepajas. - Lägg av, Matt.
Det här är allvarligt. Det här är Kramklubben.
Matt behöver nog en kram. Eller hur?
Han borde vara den första. Härmed förklarar jag klubben öppnad.
Om Matt ska fortsätta avbryta mig-
måste nån göra nåt åt honom.
Okej, allihop, fortsätt med er terapeutiska misshandel.
Vi har nog inte kramats förut.
Åh, dubbelkram.
Trippelkram. Wow!
- Jag känner lukten av din smärta. - Men känner du lukten av mitt hjärta?
- Det här känns inte bra. - Varför? Vad är fel?
Det är inte erotiskt. Kan vi få av honom tröjan?
Kan nån bara knäppa upp?
- Jag är inget köttstycke. - Jo, det är du visst.
Kan vi göra oss av med den jävla lådan?
Behåll lådan.
- Min kung. - Min drottning.
Plus en.
Ja. Jag har inte glömt dig, Charles. Vad är du egentligen?
- Partnerns partner. Kvartsner? - Vi är alla människor.
Vi är ganska många, om man tänker efter.
Jag undrar bara om den här situationen behöver förklaras.
Kapten Ryan. Förlåt att jag avbryter er trekant-
men Matt har skadat sig på Kramklubben.
Hur skadar man sig på en klubb som bara handlar om att kramas?
Ni sa åt folk att ta hand om honom, så han blev våldsamt hoptryckt.
Leta upp förövarna och ta ett snack med dem.
Nej, det låter också som en kod för våld.
Det är bäst att jag går och hälsar på Matt.
Nu gjorde jag det igen. Jag har maffiatourettes. Fortsättning följer.
Tänk om vi hade fem miljoner gram litium-
och vi räddade jorden, och de gjorde oss till gudar.
Folk skulle säga: "Judd hjälpe oss."
Eller "För Judds skull, städa ditt rum, Christopher."
"Jag ber dig inte igen. Pappa bankar Judd ur dig."
Vad gör ni här nere, mr Judd?
Jag har glömt lösenordet till mitt panikrum-
så jag använder det här som reserv.
Har du bestämt en tid för att prata med Lucas än?
Ja, 21.00 i kväll.
Och tänk om de byggde en guldstaty av mig?
Ja, det vore ballt. 21.00, alltså.
Som jag bodde i, och hade mitt sovrum i guldstatyns öga.
Med en spiraltrappa hela vägen upp längs ryggraden.
Varför lägger du dig i, Billie? - Är du säker på att Lucas...
- ...förhandlar med dig i kväll? - Absolut.
Bra, för jag undrar om jag får vara med-
och ta lärdom av din...
- ...skicklighet? - Du kan vara min penumbra.
- För det är vad penumbra betyder. - Gärna.
Matt tryckte ner ditt rykte i en komocka i Kramklubben.
- Han släppte bara ut lite ånga. -Ånga brinner.
-Ånga är fiende till hud och rynkor. - Måste vi ha på det här överallt?
Som att se sin egen koloskopi.
Folk har visningsfester. Du borde anordna en!
- Du har redan dräkten på dig. - Jag blir hellre offrad.
Du skulle se vänlig ut. Farbror Ryan Clarke, glöm gulag.
- Navigationssystemet är nere. - Vi kan dö här ute.
Det är okej. Jag levde inte innan jag träffade dig.
De kan då inte skriva kvinnor.
Beklagar, kapten Ryan. Ni måste vara hjälte en gång till.
- Vilken skakig dialog. - Dialogen är från en hunds bakdel.
Aktivera, för tusan.
- Till och med hennes tumme är dum. - Ska jag göra mig av med henne?
Det var ett skämt!
Zara! Zara, är du här?
Zara! Vad håller hon...?
- Hej. - Hej.
Varför kallade du hit mig? Vill du öva repliker?
Jag skulle vilja sätta stopp för rymdpromenaden.
Det är en tekniskt krävande scen för mig.
Det är bara ännu en kyss.
Det är inte bara en kyss. Inte med mig.
Det hade jag helt glömt bort.
Du återskapar din systers död i en luftsluss.
- Ja. - Bra för dig. Hemskt, menar jag.
- Och vilket prisbete. - Ja.
Jag tänkte göra den ganska rörande.
För det enda hon gjorde var att ta ett kliv...
Helvete!
Åh, jävlar.
Zara? Gick det bra?
Jag har tråkiga nyheter.
Tv-favoriten Zara är nu för död för att spela sin döda syster.
Vi tar och saknar henne allihop.
Det är Zaras universum och vi lever alla i det. Förutom hon.
Jag döpte min hund till Zara, så nu måste jag döda den.
Jag vill ha hennes hår. Nu när hon är död behöver hon det inte. LOL.
Hoppas hon betalt sin begravning. Det gjorde inte min mamma.
En gång såg jag henne äta fisk på restaurang.
Jag saknar ord. Jag borde inte ha skickat det här meddelandet.
Hon förklarar vetenskap för änglarna nu.
Kan vi stänga av det där? Jag orkar inte se det mer.
Hon dödades av ett dödligt golv.
Vilken lättnad. Har jag rätt?
Krya på dig, Matt. Åh, nej! Han är här för att avsluta jobbet!
Åh, Matt, jag är bortom ledsen.
Eller inte bortom. Jag är ledsen, men i utkanten av det...
- Du beordrade att jag skulle klämmas. - Nej. Skulle aldrig.
- Tack. - Ja, visst.
- Va? - Titta på mig. Jag är en dissident.
Sårad i ett revirkrig. En blodsfejd.
Jag är som satmaran som sabbade för A.S. Byatt.
- Menar du Margaret Drabble? -Är du en Drabbler?
-Älskar du Madge-Drabs? - Superfan.
"De mörka vattnen stiger" är en av mina favoritböcker.
- Jag miste oskulden till ljudboken. - Jag älskar att veta det.
Jag kan inte fatta att vi haft ett så speciellt band-
utan att ens veta om det. Vi är som två prinsessor-
och ingen av oss kan sova på en hård ärta.
Hur mycket har de stoppat i dig? Oj, det var en del.
Du, Matt...
Kan vi inte lägga all den här skiten bakom oss?
Det vill jag gärna, syster.
Obligatoriska leenden, allihop. Le nu. Le. Håll de här.
Matt, handskakning.
Jag lovar, inga elchocker, inga nervgifter.
Din jävel. Sätt dem i vatten.
- De är av plast. - Helvete...!
- Det var Ryan! - Nej, det var inte jag. Det var...!
- Armborstmördaren är där. - Han är ingen mördare.
- Matt är inte död. - Gör nåt, nån!
Ta honom till sjuk... Vi är ju där.
Armborst på en rymdfarkost. Det händer alltid.
Jag har en idé.
Spike, det gör lika ont som det ser ut att göra...!
Just det, man ska inte dra, utan trycka igenom den.
Det kommer att svida till lite.
Är inte du säkerhetsansvarig?
Hur kunde du tillåta en armborstattack?
Du sa att du ville organisera nåt för honom.
Ja, organisera en sammankomst. Ett firande med ett stort förlåtkort.
Inte jättebrådskande, men...
Så här är det med autokratier. Det börjar med kaviar-
och att torka röven på en svanhals, sen skjuter man oliktänkande. - Vad?
Vi ska väl inte ställa in "Avenue 5"-visningen?
Nej, jag går och muntrar upp passagerarna med litiumnyheterna.
Så kan de skölja ner dem med ett glas ålsaft.
Ja, det blir kul. Liti-kul. Du kommer inte att ångra dig.
Det kommer du visst att göra. Men det är gjort.
Inga passagerare får klä ut sig till dig.
Nej, Iris! Det här är en diktators handlingar.
Folk får klä ut sig till mig om de vill.
Jag vill att du är väldigt tydlig med det.
Jag kanske klär mig ledigt för att bli mer tillgänglig.
Men låt ingen komma nära mig.
Om ni vill ha kul på visningsfesten-
så klä er gärna som befälhavare Ryan.
Alla passagerare som kommendörkapten Ryan, alltså.
Det är utom min kontroll. Det är kaptenens order.
Gud vet vad du är kapabel till.
Han. Vad han är kapabel till.
Är det varmt här inne? Jag känner mig varm.
- Det känns inte bekvämt. - Bra. Använd det.
Det kan hjälpa dig att känna dig mer brittisk.
Tänk dig att från tre års ålder-
träffade du bara dina föräldrar till jul-
och att du har tänder som Stonehenge.
-"Hej, raring, visa oss Beefeatern!" - Nej, nej.
Om du inte kan prata brittiskt, så var tyst.
Som folket de kuvade. Nu fixar vi till epåletterna.
Jag ber om ursäkt för att jag försökte dra ut-
och sen tryckte in pilen.
- Jag tog mig vatten över huvudet. - Allas favoritmål!
Mitt i prick. Hur känns det?
De fick slut på smärtstillande, så jag har fruktansvärt ont.
Okej. Kom ihåg, smärta sitter...
Tänk bortom smärtan. Folk älskar dig nu.
Armborstet kanske avfyrades av ett slags nordisk PR-gud.
- Va? - Det var jag.
- Jag sköt dig. - Du, din jävla Europafanatiker?
För att hjälpa honom. Han är karismatisk nu.
- Han har många anhängare. - Sköt du mig för siffrorna?
- Vad är det för fel på broschyrer? - Och Kramklubben?
Jag gav signalen för att inleda slutkramen.
Din John Wilkes Booth-jävel.
Folk hatade dig tills jag sköt en pil i dig.
Du borde tacka mig. Kyss mig i röven.
- Jag är faktiskt ett geni. - Du är galen.
Jag får inte ta med mig vindruvor in hit-
men ett armborst går bra.
Jag kanske är galen, men du är en besvikelse. Först Judd och nu du.
Alla jag följer blir svaga.
Jag tänkte skjuta dig igen, men det ska jag inte göra.
Du förtjänar inte mina pilar. Bluff!
Okej. Ett par varningsflaggor där, beteendemässigt.
Varsågod, sir.
Han är här! Ryan är här!
Flyg sant, överbefälhavare!
Jösses, det är en orgie av dubbelgångare.
Titta, där är en tv-Judd och Doug.
Det var inte meningen att vara respektlösa.
Vi gillade er som kapten första gången.
Därför röstade vi på er andra gången.
- Du röstade ju på Nathan. - Bara på valsedeln.
I hjärtat röstade jag på er. Och i hjärtat är jag klädd som ni.
Jag trodde att det var Halloween-
så jag kom som Iris, för hon är ett monster.
Skjut inte mig som ni sköt Matt.
Jag sköt inte Matt. Jag gillar Matt. Inte gillar. Jag respekterar...
Jag skulle aldrig göra Matt illa.
Nej, han lät nån annan göra det åt honom.
Nej, det gjorde jag inte. Jag ska inte mörda nån.
Jag skiter väl i mord.
Han bryr sig inte om att nån försökte mörda Matt!
- Och Zara! - Se upp, hedningar.
- Här kommer ett krucifix. -Åh, Jesus.
- Bokstavligen. - Jag är Ryan, ålarnas kung.
Förlåt mig för att jag inte vet vad fan jag gör.
Hej. Jag heter Matt, och jag har hellre ont än makt.
Kan vi inte bara le och skratta?
Det här är en fest! Vi ska ha kul, om vi så dör på kuppen.
- Tänk att alla är rädda för mig. - Grattis. Visst känns det bra?
Har Judd betalat er för det här?
Nej, jag ville ha på mig nåt som du vill slita av mig.
Och jag har ingen fantasi, så jag härmade henne. Skjut mig inte.
Ryan, Ryan. Tack, kapten Glädjedödare.
Jag porträtterar Ryan i hans sannaste form.
Att bära alla våra synder klädd som en helggigolo.
Precis som Bibeln gör du folk upprörda, så tona ner det.
Nåt med uniformen gör honom till en stor katt.
- Jag ser det inte. - Inte? Titta på manschetterna.
Med lite mer av den här tantsåsen-
kanske vi kan bryta vår åttaåriga torka.
Jag vill visa att jag inte behöver henne. Jag kan vara Judd och Iris.
Ja. Jag la ner en evighet på min Sarah-kostym och sen dog hon.
Är det rörande eller stötande?
Nej, att vara ett lik är hett.
Det är väl bättre än att vara klädd som en ensam mekaniker?
Okej, se och lär av mästaren.
I tidigare avsnitt...
Nej, det kan inte stämma.
När jag dricker låter demonerna inte lika högt.
- Förlåt! - Det duger inte.
Vilken Gud du än tror på får du hoppas att hen är på bra humör.
Billie, jag har upptäckt en prick till!
En stor missil är på väg mot oss.
Jag trodde att det var en fläck i mitt synfält.
- Va? - Snyggt. De jävlarna...
- Det är som ett parti poker med dem. - Vad i helvete?
- Lucas, mannen. - Vänta!
En liten fågel sa att du avfyrat en missil mot oss.
Ja, det är en stor jävla missil som färdas i 1 000 km/h.
Titta här. - Ni vill nog ändra riktning på den.
Nu gäller det. - För vi hittade precis en asteroid-
full av ett saftigt ämne som vi kallar litium.
- Skitsnack. Var är den? - Här kommer avgörandet.
Jag kan berätta när du har bytt kurs på missilen, Lucas.
Går inte. Vi skulle installerat en anordning, men vi har slut på litium.
Och nu spelar vi med.
Visst, så missilen "kan inte stoppas" och "vi kommer alla att dö".
Ja. Utan det dumma... Gjorde du citationstecken i luften?
- Det lät så. - Jaså?
Ja.
Titta inte nu.
Lucas, är det här på riktigt?
Ja, missilen är ostoppbar och detonerar vid träff.
Den kommer att omintetgöra varenda molekyl på farkosten.
Så vad sägs om att du talar om var asteroiden är?
Vad sägs om det här? Jag hoppas att asteroiden träffar planeten-
och utplånar alla livsformer utom dig.
Sen får du leva i 50 år till och dö av en rövhålsinfektion!
Det hoppas jag!
Luas, vi kan väl låtsas att han inte finns?
En av mina favorithobbyer, faktiskt.
Vad är koordinaterna...? Vad fan gjorde du just?!
Jag hade mardrömmen igen, mr Judd. Samma som alltid.
Ryan, vill du sticka?
Jag blev mördad i rymden.
Mitt rum, nu. Frank kommer inte på flera timmar.
Men den här gången var det ingen mardröm.
Det var en dröm.
Lås dörren och svär på brittiska.
Svär åt mig som om jag vore skyldig dig pengar.
Avvikelse upptäckt, kapten. Ljuset.
- Det blir större. - Kapten, ett föremål närmar sig.
- Vad för föremål? - Det är en missil. Jag älskar...
Va? Vad var det som hände?
Den gamla facktermen är en "omvänd Soprano".
- De är utan tvekan döda. - Då var det slut där.
Kan det här vara bara en drömsekvens?
Tillägnat de som dog på riktiga "Avenue 5"-
i det tragiska missilangreppet.
Jag har visst inte sista ordet.
Herregud! Vi är alla döda!
Okej, lugna ner er! Det finns ingen missil.
Det är manusförfattare som desperat vill vinna pris.
Det finns faktiskt en riktig missil.
- Och det är kod för...? - Nej, ingen kod.
Det där är nåt slags mörkläggning-
av faktumet att en riktig missil är på väg mot farkosten.
- Fan. Jag måste dra. - Hej då, fejk-Jesus.
- Kom inte tillbaka om tre dagar. - Nej. Det är bara visuella effekter.
Jag har själv jobbat med VFX.
Jag kan ha gjort bort mig rejält, så jag vill bara be om ursäkt.
Morgondagen kommer att bli bättre, men den innefattar en missil.
Nej, nej, nej. Innan vi dör vill jag säga en sak:
Jag har låtsats respektera dig.
Det ligger döda ålskinn i botten av tanken-
som jag har mer respekt för än för dig, din narcissistiska nolla.
Hon var jätteduktig i förhandlingarna, förresten.
Ledde dem verkligen.
- Vad är planen? - Vi måste behärska paniken.
Trots det jag sa till dig antar jag att det finns en hemlig polisstyrka.
- Samla ihop de panikslagna. - Operation Harvest har inletts.
Skjut ingen med armborst. Om inte...
Nej, gör vad ni måste.
Kom igen, sätt fart!
Text: Fredrik Ringstedt-Axberg Iyuno