Akorát si představte, že to není žádnej obrovskej magnet,
ale naše vesmírná loď.
Odkdy se dá loď rozlomit vejpůl?
A taky, proč ji lámat vejpůl? Snáz se pak uklízí?
Takhle jsem mohl Avenue 5 zaregistrovat
jako dvě půlmílová plavidla, a tím jsem dost ušetřil na daních.
Ježíš zaplakal.
Ne, Ježíš vymlátil duši z daňových úředníků. Najděte si to.
Nebo vám to třeba může najít Iris.
Takže když se ta loď rozpůlí, raketa zasáhne jen jednu půlku, je to tak?
Ne, ne, ne. Ne. To bychom se bavili o genocidě.
Zase!
Není to genocida, když půlka přežije.
- Dobře, tak pologenocida. - Ta střela je vážně svinská.
Jde jí o maximální devastaci,
takže nejspíš míří na zadní část, kde jsou motory.
A kdo rozhodne, koho poslat do které půlky?
Ne. Diktátor nemá lehkomyslně rozhodovat, kdo přežije a kdo ne.
Vlastně je to přesně tak.
AVENUE 5 II. 7. díl: Miluju hodnocení lidí
Dobře. Algoritmus funguje takhle.
Umělá inteligence přidělí každému pasažérovi hodnotu
na základě toho, jaký přínos pro loď má.
Ťuk, ťuk. Zdravím. Proč jste mě sem zavolali?
- Jo. A proč jste nezavolali mě? - Dobře, třeba Frank, ano?
Hele! To jsem já!
Algoritmus sleduje Franka
od chvíle, kdy nastoupil na loď,
a jeho radosti z darovaných pantoflí se upřímně zasmál.
Jsou to v podstatě boty zadarmo!
Dobře. Frank denně vyloučí kilo pevného odpadu a dva litry moči.
- Zasměje se dvakrát do týdne. - Směju se mnohem víc.
-Často se směješ nervózně. - Přesně tak.
Jeho hladina testosteronu je běžná pro ženu kolem 70 let.
Má v sobě 51 procent nebezpečných embolií,
nemá chlupy na nohou, necítí chuť hrušek a tak dále. Dobře.
A Frankova celková hodnota činí 832.
Děkuju, Franku. Už můžete jít.
Co to říkal o těch emboliích?
Embolií se nezatěžuj, Franku. Ještě si přivodíš embolii.
Všechna J na celé lodi jsou vybavena kamerou.
Kamery sledují naše činy a chování
i náš pozitivní přínos lodi.
Je to můj algoritmus, ale slibuju, že budu fér.
Miluju hodnocení lidí.
Slabě hodnocené jedince nalákáme do zadní části lodi,
potom loď rozpůlíme a...
Pogrom pasažérů. Musí existovat lepší způsob, jak to vyřešit.
Podívejte, úkol, s nímž si nevíme rady, vždycky přenecháme stroji.
Zneškodnění bomby, rozestavění kuželek, spolehlivý orgasmus.
Tohle je další věc, kterou bychom měli vložit do rukou stroje,
protože ty naše se příliš třesou.
Dobře. Použiju slova, ze kterých se rychle stává naše oblíbená fráze.
Serem na to. Dočasně potlačíme svou lidskost.
Skvěle.
Vážení cestující, dnes nás bude hodnotit lodní počítač.
A získáte-li hodnocení od jednoho do tří tisíc,
odměnou vám bude kajuta první třídy.
O ostatní bude postaráno rovněž, tím se nezatěžujte.
Udržte si úsměv a dočkáte se večera.
Aspoň polovina z vás.
Zvedlo se mi hodnocení?
Algoritmus odměňuje chladnokrevná klinická rozhodnutí.
- Takže je to psychopat? - No, má v sobě zakódovaného Judda.
Tak jestli nám velí algoritmus, tohle teď nebudu potřebovat.
Moji fanoušci dostali nízké hodnocení, protože fandí mně.
Uvidíme, jak se to vyvine. Už mě nesledujou.
To bylo rychlý. To musím uznat. Hajzlíci prodejní.
Jak můžu mít tak nízké hodnocení,
když mám ve své 3D tiskárně opravdové lidské dítě?
My větší kajutu nepotřebujeme. Miminka bývají prťavá.
V tvojí rodině ne. Tys měl hlavu jak lednička.
Lásko, říkal jsem ti, že mě fotili ze špatnýho úhlu. Na každý fotce.
Moje láska k tobě je ještě větší než ta tvoje zrůdná lebka, Dougu.
Počkat.
Myslela jsi to vážně, nebo ti šlo o vyšší body?
- Jasně že vážně. - Dobře.
Ten úsměv mě děsí, ale zkusím to vydržet.
Jak můžu být ve spodní polovině? Nedává to smysl.
Jsem dobrý člověk. To je fakt.
- Franku? Proč jsem klesla? - Promiň. Mám práci na záchodě.
Ryan mi v jednom kuse lichotí.
- Prý nezná nikoho, kdo je jako já. - To je známá britská urážka.
- Ale není. - Jo, myslím, že je.
- Nech si ten nervózní smích. - Promiň.
- Jdu ven. - Už to skoro bude.
No ne, miláčku.
"Tradiční britský úhoří dům. Pěkně po úhořím, pane."
- POLIB MI A NAZDAR! JDE SE PÍT! - Proč jíme tady?
Protože tu mají vysoký poměr zákazníků a kamer.
A vám by neškodily body navíc.
- A podávají jenom úhoře? - Jenom úhoře?
Díky úhořům jsme vyhráli Bitvu u Azincourtu.
Díky úhořům jsme nakopali zadek samotnýmu Hitlerovi.
Úhoře nemám rád.
Nikdo nemá rád úhoře. Jsou jako mořský celer.
Ale uvolněte se a nasávejte autentickou britskou vůni
opuštěných telefonních budek a Jamese Cordena.
Jemináčku, nakopněte mě někdo do kulek!
Doprovodím vás, vy milé, rozmilé děvky, k vašemu svinskému molu.
Totiž stolu. Tudy.
Děvka je v Británii lichotka, viď?
Ano. Přesně. Ano. Někdy se objeví i ve svatebním slibu.
Tady to je, staré dobré péro s koulema.
Dáme si Úhořici Colemanovou, Úhoře Elbu,
úhoře s úhořčicí, vše k našemu úhořímu stolečku.
Znamenitá volba, pane.
Proč se chováš tak divně? Myslela jsem, že se hodnotí jen pro zábavu.
Jo. Je to jenom pro zábavu, propáníčka!
To byl ten váš strašný anglický přízvuk?
- Nebo nám lžeš? - Ne.
Klesnou mu body, když zalže.
Úhořice Colemanová. Vykostili jsme vám ji. Jako že jsme vytáhli kosti.
Vypadá to jako rozdrcený bulvy.
- Zacpi si nos a rychle to spolkni. - Nebo se stane co?
Nic.
Hlavně když do nás to jídlo necpou.
My umřeme?
Jasně že ne.
Dobře. Ryane, musíš nám všechno říct. Hned.
- Vítejte, Ryane Clarku. - Věděla jsem, že mají levný software.
- Umíš si změnit hlas? - Ne.
Ty snad jo? Vidíš? Mám čip na humor.
Dobře. Ukaž mamince, na co děťátko myslí.
Ryanova nejčastější slova.
- Karen. Karen. Karen. - Ryane!
- Chcete rozšířit kontext... - Karen.
- slova? - To si teda piš.
Mluvím o tý zasraný Karen!
Upřímně? Vedle Karen se zase cítím jako puberťák.
A já byl vysoce nespokojený puberťák. Sebevražedné sklony.
Kriste, ta ženská je jako bradavice v zadku!
Může mít na mysli kohokoliv.
Mluvím o tý zasraný Karen, do prdele.
Hloupá a únavná. Jako zasraná středa pořád dokola.
Já vám řeknu, kdo může jít do prdele. Karen Kellyová.
Když to řeknete v nesprávný pyramidě, vletí vám do pusy brouci.
Ty hajzle.
Upřímně, ta ženská mě straší jako navoněná hromada mrtvol.
Drž už kurva hubu!
Zasloužíš si to.
- Ne, já to chci koupit tobě. - A já to chci koupit tobě.
To je rozkošný.
Takhle rozkošný pár jako vy má určitě vysoké hodnocení, že?
Ne. To je moje sestra.
Aha, škoda. Ne, škoda. Smůla. Ne. Chci říct,
chtěla jsem říct, že byste měli krásné děti.
Ale děti z incestu nevypadají dobře, nemyslíte?
Ne že by takové byly i ty vaše. Vaše by byly krásné.
Pokud je plánujete. Do prčic.
Vy jste jim řekla, že jejich incestní děti by byly ošklivé?
Ano. Ano, přesně to se stalo.
Víte, Rav, konverzace asi nebude váš přirozený způsob komunikace.
Vy byste měla zkusit velká gesta. Ve stylu "do toho, holka".
Dobře, ano, deset tisíc bodů pro Rav.
Ano. Dokud budete úplně zticha, myslím, že to... Až po vás.
Tak šup šup! Promiňte. Do háje!
Zbývá vám ještě pět hodin hodnocení. Pět hodin.
Co to děláte?
Musíte se usmívat do kamer. Je to snadné.
Znám průsečíky, kde se setkává víc kamer najednou.
Je to efektivní a nebude mi trnout tvář.
Nevadí, když se přidám?
To mi teda vadí.
Víte, já na hodnocení kašlu. Dívat se na to nebudu.
- Jo. - Jo. Já...
- Ale měli bychom. - Už se dívám.
- 4472. - 5347.
To snad není pravda. Já jsem číslo dva.
Cože? Vážně? To vám moc přeju.
Hned jsem mnohem šťastnější.
Počkat. Kdo je jednička?
Kdo je do prdele lepší než já?
Ta holka je číslo, to teda jo.
Algoritmu se váš vtípek líbí.
A připadám mu taky atraktivní? Mohl bych ho pozvat na večeři.
Vy jedete.
Jo, asi zamířím na bar.
To snad není pravda.
Říkal jste, že jde o to, kde budeme žít. Ne jestli budeme žít.
Já tě opravdu milovala, Ryane.
- Bože můj. Fakt jsi mě milovala. - A já taky.
Říkal jsem si.
Vám by stačily dva drinky a začnete se mi přehrabovat v prádle.
Tak co s tím budeme dělat?
Já nevím.
Dobře, proboha .
Oba vás miluju stejně, ale každého jinak.
To je trochu velký sousto. Co?
Nic jsem neudělal. Pokud to není trest za to, že žiju.
Tak tohle už je šikana. Budu to muset vyřešit.
Lidi, já už vážně stárnu. Když jdu na záchod,
neberu si s sebou knížku. Beru si encyklopedii.
Zpátky ve hře! Povím vám o svém bratrovi Larrym.
Nechci říkat, že je to čuně, ale můj bože!
Ten se myje za uchem, jen když se zakousne do melounu
Napadlo vás někdy, proč má slovo "jednoslabičný" pět slabik?
To je docela podpásovka.
Spike na chvíli odloží mikrák a za pět minut je zpátky. Děkuju.
To vás trápí to číslo jedna?
Znáte tu starou odrhovačku "Jednoduše nejlepší"?
Ta mi bude hrát na pohřbu. A ne "Jenom druhá nejlepší".
Víte proč? Taková písnička neexistuje!
Zpráva. Od čísla jedna. "Sejdeme se u Juddovy sochy."
- Jak to vypadá? - Oba máme míň než kanibal.
Cože?
Zbývají vám dvě hodiny hodnocení. Dvě hodiny.
Ach bože. Ach bože, je to tady, Dougu.
- Ne, já něco vymyslím. - Ale ne, myslím, že budu rodit!
- Ještě je brzo. - Nechce se ubytovat v hotelu.
Chce doslova vyjít z mýho těla, hned teď!
- Aha. Ručníky! Potřebujeme ručníky? - Ne, seru na ručníky! Chci prášky!
Ženský chtějí být v bezvědomí!
Hele!
Do hajzlu! Do hajzlu!
Juddova bodová poradna. Dobrý den, jak se daří?
Prý když se budu usmívat, zvládnu to, ale víc bodů má i hadí lejno.
Protože nevím, co se vám to děje s obličejem, ale úsměv to není.
Je to spíš škleb. Teď mě sledujte. Vidíte to? Vidíte to?
Vidíte, co dělám? Teď jsem zasraná továrna na štěstí.
Tisíce lidí tam nevyráběj nic jinýho než radost.
- Taky se směju! - Ne.
Nemáte třeba poškozenej nerv, nebo tak něco?
Být váma si seženu botox a jednoho zostuzenýho chirurga.
Judde, váš algoritmus mnou nevysvětlitelně opovrhuje.
- Vidíte? - Ve skutečnosti je to jednoduché.
Je to...
- Jak se to zapíná? - Vy to nepoužíváte?
Ne. Nemůžu používat vlastní appku. To by vedlo k singularitě.
Takhle to stlačíte dolů.
A teď se... kurva.
- Jste nízko? - Kéž by.
To mi ale zvedlo náladu!
Německé označení toho, co cítím, by znělo "zasraně-fantastiche".
Dobře, teď bych dost ocenil vaši pomoc.
Nemůžete se mi svěřit s nějakým svým problémem, nebo tak něco?
Tím bych vám pomohl.
- Takže, miluju jednu ženu. - Což je skvělý.
- Jenže je vdaná. - Což je špatný?
No, ano. To manželství je komplikovaný.
Dobře, rovnou vás zastavím.
Dá se to vyřešit penězi nebo agresivním právním zásahem?
- Nejspíš ne. - V tom případě nemám jak pomoct.
Potřebuju body, Ryane. Zoufale potřebuju body. Zaplatím vám za ně.
Kriste. Chováte se jak želva otočená na záda.
Za tohle mi strhnou bod.
Výtečně. Dobrá práce, pane.
Vy jste fantastický! Všichni tu vyhráli. Ne, fotbal vyhrál!
Pomoc! Pomozte mi někdo!
Ach bože, ten muž se dusí! Dusí se! Pomozte mu někdo!
Rav, koukněte se na mě. Záchrana života je váš svatý grál. Rychle.
Ne, já nevím, co dělat! Co mám dělat? Pomoc!
- Zkuste Heimlicha! - Heimlicha neumím!
- Já ho umím! - Ne, ne. Ona to zvládne.
- Pumpujte. - Chci vám pomoct!
Teď si vzájemně pomáháte.
- Asi musíte přitlačit! - To nejde.
- Je šíleně těžkej! - Ona ho zachrání. Ona ho zachrání.
Díky.
Tuhle chybu může udělat každý.
Víte, infarkt se s dušením splete snadno.
- Hej, hej. Já vám s tím pomůžu. - Ne, děkuju.
- Já vám s tou taškou pomůžu! - Ne.
Prosím! Prosím!
- Ne! - Kurva.
- Zdravím, Iris. Jak se máte? - To je tajná informace.
- Krucinál. - Všechno v pořádku, Iris?
Algoritmus už prohlídl, že úsměv jenom hraju.
Že by se sám vyvíjel?
Jestli jo, tak my musíme taky. Jako když se medvědi naučili tancovat.
Rád bych, abyste byla znovu mou přítelkyní/podřízenou. Podřízenkyní.
- To jste řekl jen kvůli bodům? - Ne.
Ano. Ano. Ta přítelkyně byla kvůli bodům.
A to, jak jsem řekl, že jsem to řekl kvůli bodům, jsem řekl kvůli bodům.
Jestli to chcete, chovejte se ke mně jako k lidské bytosti. To já jsem.
Vy jste jako lidská bytost.
Já jsem lidská bytost, zatraceně, a chci uznání.
Já vás děsně uznávám.
Dobře. O to uznávání se budu usilovně snažit.
A taky musíte stáhnout všechny žaloby vůči mně.
- I ty vtipný? - Ano.
Dobře. Dobře.
Ach bože, jak vy jste mi chyběla!
Taky jste mi chyběl.
Potvoro prolhaná. Krucinál, Iris. Vy mě vážně potápíte.
Haló? Jedničko?
Takže...
Smetana povstala. My jsme smetana.
- Buďte smetanou. - To má být vtip? Vy?
Tím nejlepším je Mads.
Vy být druhá. Já být první. My být třetí. Myšleno svobodní.
Jo tak. Ne, ne, ne, ono vám to nerozumí.
Vy jenom sebejistě vykládáte nesmysly a máte lícní kosti.
Billie, nepřemýšlejte tolik. To byste navěky skončila jako dvojka.
Prostě se smiřte s tím, že jsem králem lodi a vy jste v podstatě...
Opovažte se říct královna. Jinak vám vyrvu jazyk z huby vlastními palci.
- Ne. Chtěl jsem říct kašpar. - Váš kašpar?
Jazyk je na vyrvání dost kluzký, vy pošetilý kašpare.
Tohle je k smíchu.
Ty jsi ten nejblbější počítač, jakej jsem kdy viděla.
Radši tě vypnu, než kvůli tobě začnu nenávidět čísla.
Ve skutečnosti jsem bisexuální. Sex jsem měl dvakrát.
Spikův stěr.
Víte, lidi se mě ptají: "Probůh, bylo to děsivý,"
"procházet se po Marsu?" A já říkám: "Nevím. Radši jsem neotevíral oči."
Víte, moje čtvrtá manželka...
Do prdele! Dobře, sem. Tady nikdo není.
Tohle našemu hodnocení nepomáhá, lásko.
Mohla by ses přes tu bolest trochu usmívat?
Doufám, že se ti rozpůlí prdel a vypadne z ní autobus!
Tvou nenávist úplně chápu, zlato.
- Slyším řev. - Ne, ne, ne. Nesmím se zapojovat.
Bože, jsme v prdeli. Zlato, vydrž. Musím...
Co to děláš s rukama?
Panebože, rodí se dítě! Naživo jsem porod nikdy neviděla.
Teda kromě toho svýho, ale ten byl císařem a o to hlavní jsem přišla.
Já bohužel přivádím na svět jenom katastrofy.
To je děložní turistika? Dva lístky na ženskou, která se rozdělí vejpůl?
- Myslíte jako naše loď? - Naše loď se rozdělí vejpůl?
- Jo, aby ta raketa zasáhla... - Raketa?
Když budete tlačit dost silně, možná Matta udusí letící placenta.
Počkat, to proto nás hodnotíte?
- Panebože, zlato! - Ne, ne. Dobře, ustupte. Převezmu to.
- Tetička Iris to dítě chytne. - Já nehodlám vysrat raketu!
Usmívej se. Jako já.
Nesmím se zapojovat.
Když jsem se naposledy podílel na záchraně, umřel jeden plešatec.
- Nezapojujte se potichu, prosím. - A nepotřebuje doktora?
- Dobře, lásko. Úsměv! - Tlačte!
-Úsměv! - Tlačte!
Mluvte šťastně. Všude jsou mikrofony.
Představte si, jak hladíte ty malý, spící bucláčky.
- Já nemůžu! Já nemůžu! - Představte si to, kurva!
Zbývá vám už jen pět minut hodnocení. Pět minut.
Ustoupil jsem a vy jste zazářila.
- Není to zajímavý? - Když jste to řekl vy, tak ne.
No ne! Ty jsi máma, Mio.
A já jsem táta.
- Karen! Karen! Co to děláte? - Házím po vašem hodnocení ovoce.
Nazval jste mě anální bradavicí a to mě bolí!
- Můžete si to sundat? -Řekl jste, že mě nesnášíte.
Ten algoritmus ošálilo tohle.
Není pravda, že vás nesnáším.
Jo, nesnáším. Ale je hromada lidí, který nesnáším ještě víc.
Matt a Judd, to je celá první desítka.
- Vážně? - Ano. Vždyť se podívejte.
Jste inteligentní. Neústupná. Neústupná ne. Jste vytrvalá.
A umíte si poradit.
I s věcmi, které to nechtějí. Je to až otravně dokonalý.
Mrzí mě to.
Víte, vždycky ubližujeme těm, které milujeme.
Jo, tohle jsem tím říct nechtěl.
Zdravím. To ovocné monstrum jsem já. Omlouvám se.
Body pro Karen.
Vysvětlí mi někdo,
jak může dostávat body za to, že tady dělá bordel?
Co je to za bodovej systém a jak bych ho mohl zneužít?
Ne, odměňuje ji za to, že se omluvila.
Algoritmus se naučil ocenit příkladný okamžik.
Tak moment. Když Mattovi řeknu, jako mnohokrát předtím,
že je mrtvolný onanující papoušek, a pak se mu za to omluvím:
"Promiňte, Matte", dostanu za to body?
Nemusíte se omlouvat.
Lichotí mi, že mám podle vás vitalitu papouška
a energii na to, abych rozparádil svou kloaku.
Jdu si připravit svý hnízdo na srážku.
Neznamená to, že se všichni začnou chovat jako totální kreténi
a pak se začnou jeden druhýmu omlouvat?
Jo?
Moc se omlouvám, Spiku. To byla chyba úsudku.
Naserte si!
Moc se omlouvám, že jsem to řekl, Jaden. Teď už jsem jiný člověk.
Jsi nerozeznatelná od mojí matky. Nemůžu uvěřit, že jsem si tě vzal.
- Teď ne, Franku. - Vidíš? Omlouvám se. Vidíš?
Promiňte. Omlouvám se.
Pardon! Nezlobte se!
Další nádherný den v naší čtvrti.
Promiňte, promiňte, promiňte, promiňte!
Myslím, že bychom měli v zájmu lidstva to hodnocení vypnout.
- A ne proto, že jste ve spodní půlce? - Ne. Ne.
Díky tý pěkný věci, kterou jsem řekl o lidstvu,
už jsem zase v bezpečný zóně.
Dobře. Pořád to chcete vypnout?
- Pardon! - Ne. Ne.
Nevím, jak je to možný, ale najednou mě to už netrápí.
Zatraceně. Jo. Jo. Měl bych to vypnout.
Pardon!
Myslím, že vašeho manžela mohlo zabít jeho vlastní srdce,
zatímco jsem se ho snažila zachránit před udušením,
které se nakonec nekonalo.
- Nicméně... - Chci se vám omluvit!
chtěla jsem vám říct,
že působil jako nesmírně úžasný, rozměrný muž. Velice mě to mrzí.
Polepšila jsem si!
Promiňte!
Hodnocení uzavřeno.
Malá připomínka. Zbývá vám už jen několik minut.
Máte-li hodnocení od jedné do tří tisíc, zamiřte do přední části lodi.
Všichni ostatní prosím dozadu.
- Eleno. - Ryane.
Mám 3942. Co to děláš?
- Na. - Co to je?
- Miluju tě, Eleno. - Miluju tě.
5963...
Jo, je mi líto, Charlesi. Vás možná zachráním v příštím životě.
- Miláčku. - Buď opatrná, má drahá.
- ZADNÍ ČÁST LODI - Billie,
- vy jdete k nám. - Vždyť jste dvojka.
Jo, ale jsme inženýři, tak bychom měli zůstat u motorů, ne?
Máte pravdu. Jo. Kolomaz a matika, mé dva pilíře.
- Jak jste nakonec dopadl? - Nejdřív dobře a potom špatně.
Moje vtipy očividně urážejí. Dostal jsem stížnosti od bisexuálů,
lidí, co neznají význam slova "jednoslabičný",
od lidí s alergií na meloun...
Vidím, že tu máme co uklízet.
Teď to začne být žlutý a hrudkovitý.
- Aha. To je nepříjemný. - Ale vezmu si to na starost.
Taťka Doug se mi líbí.
Takhle jsme se dostali do horní půlky, lásko.
- Jdu pro ubrousky. - Dobře.
- Padesát vteřin. - Vzpomínejte na mě.
Vyprávějte můj příběh.
- Nevěřte žalobcům. -Čtyřicet vteřin.
Kdysi jsem mu přál smrt, ale tohle je smutný jako hřbitovní západ slunce.
Aspoň bude žít na všech těch reklamních cedulích.
- Dávám mu tři minuty. - Třicet vteřin.
Udělejte místo králi Madsovi na cestě vpřed.
Všechno nejlepší všem, kdo máte narozeniny.
Hele, tady jste vzadu. Co tady děláte?
Co vy tady děláte? Označil vás snad algoritmus za intrikánku?
Ano.
A vás prohlásil za emocionálně inkontinentní chodící příčesek?
- Přesně. - Deset vteřin.
Připraven?
Nechť rozpojení začne za tři, dva, jedna.
- Počkejte! - Zavírá se to! To je zeď!
Lásko, dám ho sem.
Ne, Dougu! Dveře! Dveře! Dougu! Dougu! Dougu!
Buddy! Buddy!
Na tuhle stranu lodi míří obrovská střela!
Jestli chcete přežít, běžte za mnou!
Za tohle mi budete do smrti vděční! Jsem vesmírnej Mojžíš!
Poslouchejte, k lodi se skutečně blíží střela
a teď vám musím říct, že je zřejmě namířena na zadní část lodi.
- Kde jsme my. -Šedesát vteřin do rozpojení.
Všichni ti, kdo běželi s Juddem, zvýší tělesnou teplotu vepředu,
- takže střela narazí do nich, ne? - Padesát vteřin.
Jo, asi jo. Je naprogramovaná na masovou destrukci.
Je to fakt masakr.
Dobře. Je mi jedno, jestli to uslyší celá loď.
- Miluju tě, Eleno. Moc tě miluju... -Čtyřicet vteřin.
... a je mi ctí položit život za tebe a tvoje...
- Ryane. - Promiň, vydrž vteřinku.
STŘELA ASI ZASÁHNE PŘEDEK. JUDDOVA VINA.
Třicet vteřin.
Judde! Vy rozšklebenej hemeroide!
Právě jste obrovsky podělal mý vlastní obětování!
Dvacet vteřin.
Eleno, moc mě mrzí, že je tohle to poslední, co ode mě kdy uslyšíš!
Deset vteřin.
Byly tam i docela pěkný slova, na který může vzpomínat.
Pět, čtyři, tři, dva, jedna.
- Dougu! Dougu! - Mio?
Drž hlavičku!
Mio!
Buddy!
Co se děje?
- Eleno! - Eleno!
České titulky Anna Křížková Iyuno-SDI Group 2022