Nu er hun her.
SCENEINDGANG
Beklager, de damer. Vi har ikke plads til mere publikum i dag.
Kom igen i morgen.
- Bageform? - Den venstre holder på varmen.
- To minutter. Fart på. - Fik I det natriumklorid, jeg bad om?
- Naturligvis. - Roma eller San Marzano?
Roma. Tak, James.
Du gav mig ikke et svar om Presto-sponsoratet. Jeg ved godt, at du...
Jeg starter programmet med det, Walter.
Mener du det? Gudskelov. Tak. Dåserne står på køkkenbordet.
Husk at smile af og til. Hav et godt program. Farvel.
- Hvad var det for noget salt, hun bad om? - Uden jod. Jeg valgte kosher.
De skal stå perfekt. Mærkaterne udad.
Det hele står i teksten.
- Bare rolig, Walter. - Hun har styr på det.
Velkommen, de damer. Programmet går i gang nu.
Brede smil. Energi. Glæde.
Energi. Brede smil. Alle sammen.
Og... værsgo.
Vi er i luften om fem, fire, tre...
Velkommen, seere.
Jeg hedder Elizabeth Zott, og det her er Vi spiser klokken seks.
Kan I se de her?
Presto Supper. Så hurtige at tilberede, at de er færdige presto.
- Den fandt jeg på. - Man kan spare en masse tid med den.
Og det er, fordi den er fuld af kemikalier. Ikke den gode slags.
Der følger en overraskelse med.
Server den for din familie, så de dør, og så slipper du for at lave mad til dem.
I dag skal vi lave en af livretterne, lasagne, men vi afprøver en ny variant.
Omsorg for familien er krævende.
Meget krævende. Påstår nogen noget andet, laver de ikke aftensmad
til fem mennesker hver aften.
Så lad os lave et sund og lækkert måltid.
Lad os lave noget, der holder familien i live
og giver rester til en hel uge.
Skal vi komme i gang?
BASERET PÅ BONNIE GARMUS' BOG
SYV ÅR TIDLIGERE
LILLE MISS HASTINGS INDSTIL JERES BEDSTE PIGE!
Frøken Zott?
Godmorgen, frøken Frask.
Jeg håber, du tilmelder dig skønhedskonkurrencen.
Dit laboratorium har ingen sekretær p.t., og fyrene mangler en deltager.
Jeg er ikke sekretær.
Laboranter må også gerne deltage. Det er for alle kvinder blandt støttepersonalet.
Ellers tak. Skønhedskonkurrencer er ikke lige mig.
Hvad er så det?
Jeg er for tiden meget fascineret af arkebakterier,
hvis cellemembraner er fosfolipider, i modsætning til bakterier,
hvis cellemembraner er esterlipider.
- Jeg kan også lide at lave mad. - Sig til, hvis du ombestemmer dig.
Det gør jeg ikke, men tak. Nu skal jeg have ryddet op, inden kemikerne kommer.
Jeg sætter dig på som "måske."
Jeg vil ikke forstyrres!
Dr. Evans? Det er dr. Donatti.
Øjeblik.
De er ikke i tøjet.
I visse kulturer ville det her være for meget tøj.
De udeblev igen fra månedsmødet.
Fordi jeg har knoklet.
Alle venter spændt på Deres resultater.
Og alle må vente.
De bliver klar til at indsende Deres oplæg
til Remsen-fondens legat, ikke?
Det er de legater, der holder gang i institutterne her.
Et par af dem kunne nok godt undværes.
Nu må De og Deres fod have mig undskyldt.
De er vel med på, at jeg er Deres chef, ikke?
Fyr mig.
BLIV UDE BLIV IKKE HÆNGENDE
Skatter, gider du rydde op her og komme med de kolber, jeg bad om?
Søde ven, jeg kunne godt drikke en kop kaffe til, når du er færdig med det.
Der går nogle minutter. Du kunne gå i kantinen.
De har ikke dit kolbebryg.
- Zott? - Ja, dr. Powers?
Jeg har prøvet tre gange. Hvad er det, jeg overser?
Du ser ikke carbonylgruppen blive omdannet til en imingruppe.
- Ja. Jeg er bare... - Du glemte syrekatalysatoren.
Tak. Nu er jeg med.
Har I set det her pis?
Jeg fatter det ikke.
Hvad kan Evans, som vi ikke kan?
Han får med garanti Nobelprisen.
Nobelprisen er overvurderet.
Der står: "Calvin Evans er kemiens Richard Feynman."
Det giver ham ikke ret til at hamstre alt vores udstyr.
Hvor meget ribose har én person brug for?
Evans skal tage sig i agt, for unge Boryweitz går efter hans legat i år.
Held og lykke.
Det er vist plagiat af Vauquelins forskning.
- Jeg baserer mig på hans arbejde. - En hyldest.
Fra 1806.
Du har større chance for at vinde Miss Hastings-skønhedskonkurrencen.
- Godt. - Medmindre altså
- Zott vælger at stille op. Ikke, drenge? - Kom nu, skatter.
Sagde jeg noget forkert?
REMSEN-FONDENS LEGAT ANSØGNING
HR. - TITEL INSTITUTIONENS ADRESSE - HJEMMEADRESSE
FRØKEN ELIZA...
- Så jeg sagde til Robert... - Fran kalder ham Robert nu.
Jeg sagde til dr. Donatti,
at skønhedskonkurrencen skal være sofistikeret og prangende.
Der skal være fri bar.
- Jeg kan ikke udrette mirakler. - Jo, du kan.
Måske kan jeg.
Jeg kan nemlig oplyse, at han sagde ja til en selskabskjolekategori
før talent- og badedragtskategorierne. Samt en pengepræmie.
Hver eneste dag. Dr. Evans og hans pose med nødder.
Hvordan kan man overleve på det?
- Og han løber. - Løber hvorhen?
Han løber for at løbe. Han er meget ejendommelig.
Og han taler aldrig med nogen.
Donatti vil stoppe overarbejde. Bliv ikke for længe, for så får jeg ballade.
- Jeg er næsten færdig. - Okay.
KEMILABORATORIUM
Pis.
TILHØRER DR. CALVIN EVANS
Frøken Zott, jeg er chef for over 100 af landets dygtigste kemikere,
der leverer banebrydende arbejde.
De bruger udstyr for tusindvis af dollar til at udføre det arbejde.
Når jeg så hører, at en laborant bruger vores udstyr
efter arbejdstid og uden det fornødne tilsyn, bliver jeg bekymret.
Jeg kan forklare. Jeg har min kandidatgrad i kemi fra UCLA,
hvor jeg studerede cellulær metabolisme i nukleinsyrer.
Jeg vil desuden sige, at jeg har arbejdet i min fritid
og udført forsøg med abiogenese.
Jeg syntetiserer simple, små molekyler til nukleotider og nukleinsyrer.
Min forskning er meget lovende, og jeg vil søge Remsen-legatet.
Unge dame, hvis vi ser bort fra, at De bruger laboratoriets udstyr
uden en kemikers tilsyn...
Jeg er kemiker.
Vores kemikere har ph.d.-grader.
Jeg kan ikke lade Hastings lægge navn til en ansøgning fra en laborant,
der stolt vifter med sin kandidatgrad fra UCLA.
Jeg var den bedste på min årgang, og mit arbejde vil tale for sig selv.
De er bare ikke klog nok.
Frøken Zott, jeg var ikke færdig.
Hvad er det, jeg hører om, at De ikke deltager i skønhedskonkurrencen?
- Jeg vidste ikke, at det var obligatorisk. - Det er det heller ikke.
Det er en del af kuluren her.
Jeg vil anbefale, at De prøver at tage Hastings-ånden til Dem,
hvis De fortsat ønsker at være ansat her.
Nu må De gerne gå.
De ville ikke dø af at smile lidt.
Frøken Zott.
Frøken Zott? Jeg hører, du deltager i skønhedskonkurrencen.
- Hvordan... - Jeg er glad for, at du ombestemte dig.
Hvis du ikke har hørt det, så er der en selskabskjolekategori i år.
Bikinier er ikke obligatoriske.
Du er velkommen til at tage badedragt på i stedet.
Passer det dig at blive fotograferet nu?
Smil.
Der har vi hende. Tyven.
Hvabehar?
Jeg har været ude i alle afdelingerne og afhørt utallige kemikere,
også fra netop dette laboratorium.
De siger, at De, frøken Zott, er kendt for at skabe postyr.
Ikke mindst har De desuden en arrogant og selvhøjtidelig attitude.
Har De hørt Dem selv?
De nægter det ikke?
Hvad skal en sekretær med ribose andet end at sælge det på sortbørsen?
- Jeg er kemiker. - Og en løgnhals ovenikøbet.
Ja, for der er jo stor efterspørgsel på monosaccharider på sortbørsen!
Det er yderst skuffende! Jeg er skuffet.
Mit laboratorium stod ulåst i går aftes, så jeg vil have nye låse på døren.
Jeg har beregnet prisen på den forsvundne ribose,
og den skal ikke trækkes fra mit budget.
Mine gulve skal steriliseres. Mindst én person har været inde uden min tilladelse,
og jeg kan ikke tage nogen chancer med mine allergier. Er du med?
Det klarer jeg, dr. Evans.
Og så skal den ansvarlige sekretær stilles til ansvar.
Jeg får hende fyret.
Det er nok mede en formel irettesættelse.
Jeg er ærligt talt rystet over, at det var en af mine sekretærer.
Sagde De, at det var i aminolaboratoriet?
- Så er det Mary Ann Rogers. - Nej, nej. Hun hed Elizabeth Zott.
Hun er ikke sekretær. Hun er laborant.
Frøken Zott burde vide bedre. Hun har en kandidatgrad.
- I hvad? - Kemi.
Kommer De til årets skønhedskonkurrence? Det ville være godt for arbejdsmoralen.
LILLE MISS HASTINGS DEN ÅRLIGE SKØNHEDSKONKURRENCE
Evans? Dig havde jeg ikke ventet at se her.
- Nej. - Det er som at se Halleys komet.
Snup en drink med mig og gutterne, ikke? Ellers tror de ikke på mig.
- Hvad er din foretrukne gift? - Cyanid eller aflatoksin.
Du er bare for meget. Drenge, I skal hilse på ham her.
- Den levende legende. - Anthony Powers. Hej.
Selveste hr. Remsen, ikke?
Hvad arbejder du på nu?
Elizabeth. Hej. Der var du.
Kom med mig. Stil dig sammen med os deltagere.
- Hvor ser du godt ud. - Tak.
Det tog mig en evighed at blive klar.
- Piger, Elizabeth er kommet. - Hej.
Jeg er tilbage lige straks. Der er ved at være lavvande i frikadellefadet.
De er populære.
Fran har klaret det så godt.
Så godt.
Jeg er vild med din parfume. Hvad er det?
Solbær med blomstertoner af roser.
Jeg er en traditionel pige. Chanel No. 5.
Elizabeth, hvilken bruger du?
Ikke nogen. I laboratoriet kan lugtesansen afsløre mulige farer,
og jeg har i forvejen en ulempe efter et uheld med saltsyre som studerende.
De fleste fimrehår i næseborene blev brændt af, men heldigvis kom de tilbage.
Så nu tager jeg ingen chancer.
Calvin Evans er her.
Du er lun på ham, ikke?
Begavet, velhavende, berømt. Kan man være andet?
Prøv at tale med ham.
Efter to til af de her beder jeg ham om at stemme på mig.
Undskyld.
Jeg stiller mig bare her ved dig.
Okay.
Du burde ikke lade de andre kemikere tryne dig.
Det er bare mandfolkesnak.
- Typisk adfærd for handyr. - Sid ned, alle sammen.
Kan jeg få deltagerne herom?
Tak.
Velkommen. Jeg hedder Fran Frask...
- Frøken Zott, jeg har villet... - ...leder af personaleafdelingen.
Jeg er henrykt over at kunne byde jer velkommen
til den ottende årlige Lille Miss Hastings-skønhedskonkurrence,
hvor én heldig kvinde får kronen med hjem,
som bæres af sidste års vinder, Colleen Murphy.
Ja, hun ser pragtfuld ud. Og en pengepræmie på $25.
Tak, Colleen.
Jeg deltager selv i konkurrencen i år,
men føl jer ikke pressede til at stemme på mig...
...medmindre I går op i at få jeres feriedage godkendt.
Det er bare for sjov.
Uden yderligere omsvøb vil jeg præsentere aftenens konferencier, dr. Richard Price.
Tak, frøken Frask.
Herligt. Sikke en aften. Ganske pænt fremmøde.
Okay. Vent.
Før jeg går i gang, har vi lige et hurtigt spørgsmål fra ledelsen.
Har nogen her mistet en elektron?
Vi må sætte en sp-ion på sagen.
Ion?
- Fik I den? - Ioner.
Okay. Lad os få gang i showet, folkens.
Husk venligst på, at damerne virkelig har knoklet for det her.
Så nu må vi opføre os som protoner og være positive.
Og nu, mine damer og herrer, det øjeblik, vi alle har ventet på.
Her kommer deltagerne i Lille Miss Hastings 1951.
Her er de. Fantastisk.
Er de ikke bare charmerende? Se bare.
Miss Syntese, hvilken dessert ville De servere for Deres fremtidige mand?
Jeg ville starte med to kugler vaniljeis,
og så ville jeg oversprøjte dem med chokoladesauce.
Stem på mig, hvis I vil høre, hvordan flødeskummen kommer på.
Okay.
Frøken Zott, hvor drømmer De om at komme på bryllupsrejse?
Jeg skal ikke giftes.
Okay, ja. Men hvis De skulle?
Det skal jeg ikke.
Okay. Jamen frøken Zott, alle sammen.
Jeg tænker på dig konstant.
- Mine damer og herrer, nu til... - Hej, snuske.
- ...stemningen... - Du kom.
- Carols feber aftog, så jeg... - ...personaleafdelingens...
- ...ville hygge mig med dig. - ...frøken Fran Frask.
10.000 mænd fra Harvard vil have sejren I dag
Det ville ikke skade med lidt sexappeal, Zott.
Det er lidt pinligt for aminosyreteamet med dig.
Se på Jenny, ikke? Det er en flot dragt.
Tak. Mit laboratorium gav mig ti dollar for at vise lidt hud.
Snedigt.
...og Harvard fik sejren i dag
Wow! Hvad siger I så? Fran Frask, mine damer og herrer.
Tak, frøken Frask. Det var pragtfuldt. Hold da op.
- Jeg hørte, at brint... - Nancy Donatti.
...og kul var på date.
Det gik rigtig godt.
- De var som bundet til hinanden. - Jeg har hørt meget om dig.
Fru Donatti, er der benzaldehyd i Deres parfume?
Hvad? Det ved jeg ikke.
Den er fra Paris.
Åh nej. Min allergi.
...Elizabeth Zotts talent. Miss Aminosyre!
Du godeste.
Dr. Evans?
Åh nej. Jeg bliver nødt til at tage hjem.
Ja, men De bør ikke køre i den tilstand.
Jeg kører ikke. Der er kun 11 km. Jeg går.
Godt. Så kører jeg Dem.
- Men De hader mig jo. - For himlens skyld.
Okay. Det er okay.
- Det må De undskylde. - Hold nu op med at undskylde.
De kan ikke gøre for det. Stemmeridsen lukker af.
Mavemusklerne trækker sig sammen, så trykket øges.
Maveporten lukker.
- Så kan det kun komme opad. - Nej, jeg mente
undskyld, at jeg kaldte Dem sekretær.
Der er intet galt i at være sekretær.
Nej, naturligvis ikke, men at gå ud fra det var...
Det var forkert og hovent af mig, og jeg... Du milde.
Lad os få Dem indenfor.
Du store.
De har ikke noget i skabene.
Nogle gange glemmer jeg at spise.
De har én gaffel.
Jeg har aldrig gæster.
Et sandt mirakel. Jeg fandt en kedel.
Jeg vil gerne igen sige undskyld for forleden.
- Jeg var... - Jeg kan ikke tage imod undskyldningen.
Jeg ville gerne, men De ved ikke, hvad De undskylder for.
Det gør det meningsløst.
Ja, jeg lånte noget ribose. Fra Deres bugnende lager, vil jeg tilføje.
Men De har ubegrænsede ressourcer
og hele den videnskabelige verdens udelte opmærksomhed
og tager det for givet.
De må være godt begavet, når man ser Deres mange bedrifter,
men De gebærder Dem som en paranoid, utaknemlig, skrøbelig mand.
Så som svar på Deres kommentar tidligere... Jeg hader Dem ikke. Jeg...
...kan bare ikke lide Dem.
Tak.
Jeg har noget til Dem.
Det var kun derfor, jeg kom til festen.
- For at give mig ribose? - De har en kandidatgrad i kemi.
Ja.
Ville De ikke gå videre med en ph.d.?
Det var en kompliceret situation.
Jeg er ked af, at De gik glip af konkurrencen.
Det er jeg ikke.
Hvad med pengepræmien?
Blodpenge.
Må jeg spørge Dem om noget?
Jeg lover ikke, at jeg svarer.
Hvad skulle Deres talent være i konkurrencen?
Jeg ville anbringe en tomat i en skål med kogende vand.
Som De ved, får varmen molekylerne til at skubbe til hinanden.
Tomatens kød udvider sig mod skindet.
Så lægger jeg den i en skål med koldt vand i cirka et minut,
hvorefter skindet let kan tages af.
De ville have vundet.
Godaften, dr. Evans.
Pas på bilerne!
Dr. Evans!
- Godmorgen. - Godmorgen.
Hvad er din yndlingsfarve? Gæt min.
Din yndlingsfarve? Den var svær.
Lad os nu se. Det ved jeg ikke. Akvamarin?
Det er ikke en farve.
Farver er fænomenologiske.
Linda, kan du komme ind og blive færdig?
- Godmorgen, Harriet. - Godmorgen, min ven.
De har ingen skam i livet. Godmorgen.
Flere fjerne slægtninge på jagt efter penge?
Jeg skulle aldrig have sagt ja til forsiden af Scientific American.
Endnu en gang. Den samme kvinde, der hver anden uge hævder at være min mor.
Din rigtige mor ville have været stolt over den forside.
Hvad er alt det?
De vil forbinde hovedvejen fra centrum til Santa Monica.
BEVAR SUGAR HILL INGEN ASFALT
Køre bulldozerne gennem vores baghave.
- Men der bor jo folk her. - Spørgsmålet er bare hvilke folk?
Hold op. Du gør det forkert.
Linda, min skat, det er okay. Lad ham bare lege.
Vil du passe dem for mig igen næste tirsdag? Jeg skal til et udvalgsmøde.
- Selvfølgelig. - Tak.
Frøken Zott, må jeg lige tale med Dem?
Vil De lade døren stå åben?
Deres lille nummer gjorde hele aminosyreafdelingen til grin.
Som Deres chef stiller Deres adfærd mig i et dårligt lys.
Jeg forventer en bedre holdning til tingene af mine folk.
Gør De mig til grin igen, ryger De ud.
Må jeg sætte mig?
Det må De.
Har De selv lavet den?
Vil De smage? De har sikkert ikke spist hele sagen.
Åh, nej. Jeg har en pakke saltkiks i skuffen.
De må lide af svær forstoppelse.
Tak.
Wow. Den er...
Jeg har aldrig smagt... Den er perfekt.
Den er ikke perfekt, men den kan blive det. Det er mit 78. forsøg.
Jeg fokuserer på osten nu.
Osten?
Ved omkring 33 grader smelter det faste mælkefedt i osten,
og kaseinets bindinger nedbrydes. Men det smelter ikke jævnt.
Gør det ikke?
Nej, og derfor har jeg eksperimenteret med natriumcitrat.
Natriummet erstatter noget af kalciummet,
der får proteinerne til at hænge sammen, så når osten opvarmes...
Går proteinerne fra hinanden og fungerer som emulgatorer,
der styrker emulsionen ved at holde sammen på vand og fedt.
Lige præcis.
Så De skulle bruge min ribose til at fuldende Deres lasagneopskrift?
Nej, lasagnen er min aftensmad. Deres ribose var til min forskning.
Nioghalvfems procent af menneskekroppen består af kul,
brint, kvælstof, ilt, kalk, fosfor og nogle ioner.
Men hvordan fik vi den store kompleksitet her på Jorden?
Vi to sidder her ved bordet og taler sammen.
Fra at have været en suppe af atomer og små molekyler til nu...
Det prøver jeg at afdække.
Abiogenese.
- Interesserer det Dem? - Det holder mig vågen om natten.
Også mig.
Jeg har læst Deres artikler, men hvad er De i gang med nu?
Jeg laver undersøgende forskning
om naturlige enzymers identifikation, isolering, klassificering.
Det dufter godt.
Er det kartoffelmos?
Undskyld.
Du milde.
Nej, det giver ingen mening, for det forklarer ikke, hvordan De lukkede ringen.
Men når man tilføjer en polyfosforsyre,
skabes der fosfater med et højt indhold af monoester. Se her.
Det er en ret god pointe.
Kom kyllingen eller ægget først? Men tænk på Ockhams ragekniv.
Ville naturen vælge et mere komplekst system for at få noget mindre komplekst?
Så RNA-verdenshypotesen?
Frøken Zott, jeg må have Deres særlige kaffe for at komme igennem eftermiddagen.
Ja.
Jeg ville være nået længere med min forskning,
hvis jeg ikke skulle lave god kaffe til middelmådige kemikere.
Du står på tærsklen til et gennembrud.
- Du må tale med Donatti. - Han sagde nej.
- Det giver ingen mening. Hvorfor? - Kønsdiskrimination.
Hvad?
Og politik og nepotisme og generel urimelighed.
Men primært kønsdiskrimination.
Det forstår jeg ikke. Hvorfor diskriminere ud fra noget så uvigtigt som køn?
Calvin, hvor mange kvindelige forskere kan du nævne?
Madame Curie.
Netop. Er det mon bare helt tilfældigt?
Det ved jeg ikke. Jeg har ikke tænkt over det før nu.
Nej, det har du ikke behøvet. Folk anerkender nemlig dit potentiale.
Her skal jeg ind.
Op med hånden, hvis I vil have kaffe.
Jeg har tænkt over det.
Min enzymforskning kan have gavn af dit arbejde med molekylær syntese.
Jeg kan bede Donatti om at lade dig arbejde for mig,
så du kan fokusere på din egen forskning.
Donatti vil aldrig ansætte mig som kemiker, kun laborant.
Teknisk set. Men du kan udføre din egen forskning som kemiker med frie tøjler.
Alle andre ville se mig som laborant.
Ja. I en perfekt verden ville du ikke have brug for andres hjælp.
Men som du så klart gav udtryk for, arbejder du i et urimeligt system.
Hvis du skal fungere, som om det var rimeligt...
Kan du forklare mig, hvordan det giver mening?
Jeg behandler dig som min ligemand. Du er en af de bedst begavede her.
Calvin, det er ligegyldigt, om jeg arbejder med dig eller for dig.
Folk vil se det som dit arbejde. Jeg bliver aldrig opfattet som forsker.
Jo, når du udgiver som førende forsker.
Har du pyjamas på?
Nej, det er mit løbetøj. Jeg løber til og fra arbejde.
- Hvad mener du med, at du løber? - Jeg løber. For motionens skyld.
Ingen forstår det, men jeg kobler af sådan.
Overvej mit tilbud.
Calvin?
Ja.
Ja?
Ja.
Jeg tager brusebad i mit laboratorium, så bank på først.
Du kan tro, jeg banker på.
Når du ikke følger reglerne, frøken Zott, får jeg problemer.
Er du klar over, hvilken ballade det gav, at du udvandrede fra skønhedskonkurrencen?
Det har jeg fuld forståelse på, men lad os fokusere på min anmodning.
Det er en dårlig idé.
Du kan sagtens finde en mandlig laborant.
- Hold da op. Det er kønsdiskrimination. - Jeg ved ikke, hvad det betyder.
Det er ikke en pludselig indskydelse. Han har udelukkende professionelle hensigter.
Skatter, der findes ikke professionelle forhold
mellem mænd og kvinder. Så tåbelig troede jeg ikke, du var.
Han går benhårdt efter dig, og det skyldes ikke dit cv.
Hvor mange kvindelige forskere kan du nævne ud over madame Curie?
- Hun er ukvalificeret. - Jeg beder ikke om lov.
Jeg vil bare sikre mig, at papirarbejdet er i orden.
Evans, du spankulerer rundt, som om du ejer stedet. Det er fint nok,
så længe Remsen-pengene kommer ind.
Men når pengestrømmen stopper, ryger du ud.
Vi er kolleger. Hverken mere eller mindre.
Nej, du er hans laborant.
Jeg har set det før. Mænd er mænd.
Han ombestemmer sig. Og hvad sker der så?
- Gik det godt med frøken Frask? - Lutter floskler. Og Donatti?
Pærelet.
Jeg foretrækker en åben dør.
Okay.
Jeg har ryddet op i vores udstyr og fejet kiksekrummerne op.
Ikke fordi jeg er kvinde, men fordi de ikke hører til i et laboratorium.
Undertøjet er dit ansvar.
Har du flyttet måleglassene?
Jeg mente, at det midterste bord passede bedre i afstand.
Hvordan kan du arbejde, når musikken er så høj?
Ellers kan jeg ikke tænke. Har du også flyttet spatlerne?
Du har aldrig delt plads med andre, vel?
Jeg har mine præferencer.
Calvin... Det er ikke sådan, at jeg ikke kan lide musik.
Jeg kan bare ikke lide den her musik. Den er rodet.
Nå, det er det gode ved den. Så kan jeg bedre tænke.
Man ved aldrig, hvad der venter.
En trompet? Nu kommer trommerne. Det er spændende.
Larm.
Eller jeg har bare en anderledes smag.
Forudsigelighed. Formel struktur.
Jeg kan lide den måde, akkorder bevæger sig på og bygger på hinanden.
Som basale bestanddele, der bliver til molekyler.
Hvad?
Du kommer for sent. Jeg har sat gang i det første forsøg.
Jeg har tænkt på, at vi kan skiftes dag for dag.
Et kompromis.
Hvad har vi her?
- Det er hos Zott. - Hej. Det er Calvin.
Calvin Evans. Din laboratoriemakker.
Calvin, klokken er næsten 20.
Ja, jeg kan bare ikke glemme det sidste, du sagde
om grundstrukturen i pyrimidiner og puriner,
og det førte mig tilbage til noget, jeg ellers havde afskrevet.
- Nuklein uafhængighed? - Ja.
Jeg tager lige min notesbog.
Jeg noterede faktisk noget tidligere om Mieschers teori om fosforindholdet i...
Vent lidt.
- Pis. - Elizabeth?
Pis. Jeg må lægge på.
- Hvad skete der? - Jeg brændte min aftensmad på.
Gudskelov. Jeg troede, det var noget alvorligt.
Det er alvorligt. Jeg brænder ikke maden på.
Har du aldrig brændt noget på før?
Nej. Jeg koncentrerede mig ikke.
Nogle gange kan fejl være gode.
De kan føre til uventede ting.
Jeg må gå nu. Godnat.
Okay.
Mand.
Det er det.
Jeg fik en åbenbaring på min løbetur.
- Er du sød at åbne døren? - Du var min inspiration.
- Som du sagde. Ockhams ragekniv. - Calvin.
Hvad, hvis nukleinsyrer faktisk kan kode for langt mere komplekse molekyler?
- For eksempel... - Calvin, jeg sagde døren!
Elizabeth.
Elizabeth. Er alt i orden? Har jeg gjort noget?
Det her var en fejl.
Jeg forstår det ikke.
Maillard-reaktionen brunede hurtigt kødet, inden det kom i ovnen.
Lad os se resultatet.
Åh nej.
- Walter, skal vi gå til reklamer? - Nej. Jeg ved det ikke. Nej.
Det var ikke meningen.
I videnskaben stræber man efter at styre alle eksperimentets variabler.
Temperaturen i laboratoriet, mængden af urenheder,
den rigtige kalibrering af alt udstyret.
Nogle gange kan man ikke regne med en formel.
Nogle gange kan man ikke styre hver eneste variabel.
Nogle gange...
Ofte...
...ender det bare galt.
Nogle gange brænder lasagnen på.
Så den står vist på rester i aften.
Børn, dæk bord. Jeres mor har brug for et øjeblik alene.
BEKLAGER! TEKNISK UHELD
Tekster af: Eskil Hein