Hun er her.
SCENEINNGANG
Beklager, damer. Salen er full. Vennligst kom tilbake i morgen.
- Bakebrett? - Venstre holder bedre på varmen.
- Live om to. Du må til stolen. - Har du natriumkloridet?
- Ja. - Roma eller San Marzano?
Roma. Takk, James.
Du svarte meg aldri angående Presto-sponsingen. Jeg vet hva du syns om...
- Jeg starter programmet med det, Walter. - Det er ikke bare noe du sier?
Å gud. Takk. Boksene er på benken.
Ikke glem å smile av og til. Ha et flott program. Ha det.
- Hva slags salt ville hun ha? - Uten jod. Jeg valgte koscher.
Alt må være perfekt. Vis frem etiketten.
Alt står på kortene.
- Slapp av, Walter. - Hun greier det.
Velkommen, damer. Programmet begynner snart.
Store smil. Energi. Glade.
Energi. Store smil. Alle sammen.
Og filmer.
Vi er live om fem, fire, tre...
Velkommen, seere.
Jeg heter Elizabeth Zott, og dette er Supper at Six.
Ser dere dette?
Presto-suppe. Presto, så er den ferdig.
- Jeg fant på det. - Den sparer masse tid.
Fordi den er full av kjemikalier. Og ikke av den bra typen.
Du vil få en overraskelse. Gir du familien nok av dette, så dør de.
Da sparer du masse tid, siden du ikke må mate dem lenger.
I dag skal vi lage en favoritt, lasagne, men vi skal teste en ny variabel.
Å ta seg av sine kjære krever arbeid.
Hardt arbeid. Alle som sier noe annet, lager ikke middag til en familie på fem.
Så la oss lage noe mettende. La oss lage noe nydelig.
La oss lage noe som holder familien i live og sørger for at vi har rester i en uke.
La oss sette i gang.
BASERT PÅ BOKA AV BONNIE GARMUS
SJU ÅR TIDLIGERE
LILLE MISS HASTINGS NOMINER DIN JENTE!
Miss Zott?
- God morgen, Miss Frask. - Håper du melder deg på missekonkurransen.
Laben din har ikke sekretær nå, og karene kunne trengt en deltager.
Jeg er ikke sekretær.
Laboranter kan også delta. Det er for alle kvinnelige assistenter.
Takk, men jeg syns ikke missekonkurranser er gøy.
Hva syns du er gøy?
Jeg har nylig blitt fascinert av arkebakterier,
hvis cellemembraner er eter-fosfolipider, i motsetning til bakterier,
hvis cellemembraner er ester-fosfolipider. Jeg liker også å lage mat.
- Si ifra hvis du ombestemmer deg. - Det skjer ikke, men takk.
Unnskyld meg. Jeg har mye å rydde før kjemikerne kommer.
Jeg skriver ned "kanskje".
- Jeg skal ikke forstyrres! - Dr. Evans? Det er dr. Donatti.
Et øyeblikk.
Du er ikke påkledd.
Noen kulturer ville ment at jeg er for velkledd.
- Du gikk glipp av styremøtet igjen. - Fordi jeg har jobbet hardt.
- Alle venter i spenning på resultatet. - Alle blir nødt til å vente.
Du blir vel klar til å legge frem forslaget for Remsen-stiftelsen?
Tilskuddene deres sørger for at lysene er på her.
Noen av lysene burde skrus av. Kan du og foten din unnskylde meg?
Du skjønner vel at jeg er sjefen din?
Spark meg.
IKKE GÅ INN GÅ VIDERE
Vennen, kan du rydde opp dette og gi meg begerglassene?
Og skatt, jeg kan trenge enda en kopp kaffe når du er ferdig.
Det tar noen minutter. Du kan gå til kafeteriaen.
Det er ikke din unike kaffe.
- Zott? - Ja, dr. Powers?
Jeg har gjort det tre ganger. Hva overser jeg?
Karbonylgruppen omdannes ikke til en imingruppe.
- Akkurat. Jeg bare... - Du glemte syrekatalysatoren.
- Takk. Jeg tar meg av det. - Kan dere tro denne dritten?
Jeg skjønner det ikke.
- Hva har Evans som vi ikke har? - Han vinner nok nobelprisen.
KAFFE
Den er oppskrytt.
Det står: "Calvin Evans er kjemiens Richard Feynman."
Han burde ikke hamstre forrådet likevel. Hvor mye ribose trenger én fyr?
Evans bør passe seg. Unge Boryweitz skal få tilskuddet i år.
Lykke til, kompis. Ser ut som om du hermer etter Vauquelins forskning.
- Jeg bygger på den. - En hyllest.
Fra 1806.
Det er mer sannsynlig at du vinner Lille Miss Hastings-konkurransen.
- Greit. - Med mindre
- Zott bestemmer seg for å delta. - Kom igjen, søtnos.
Var det noe jeg sa?
REMSEN-STIFTELSEN SØKNADSSKJEMA
MR. - TITTEL INSTITUSJONENS ADRESSE - BOSTEDSADRESSE
- Jeg sa til Robert... - Fran kaller ham Robert.
Jeg sa til dr. Donatti at konkurransen må være sofistikert og full av fres.
Den må ha fri bar.
- Jeg kan ikke utføre mirakler. - Jo.
Kanskje det, for det er en glede å si at han sa ja til en aftenkjole-kategori
før talent- og badedrakt-kategorien, og premiepenger.
Hver dag. Dr. Evans og nøtteposen hans.
- Hvordan kan han leve på det? - Og han løper.
Løper hvor?
Han løper for å løpe. Han er eiendommelig.
Han snakker ikke med noen.
Hei. Donatti tillater ikke overtid. Jobber du sent, havner jeg i trøbbel.
- Jeg er på vei ut. - Ok.
KJEMILAB
Pokker.
TILHØRER DR. CALVIN EVANS
Miss Zott, jeg har tilsyn med over hundre av landets dyktigste kjemikere
som gjør banebrytende arbeid.
De bruker utstyr til tusenvis av dollar i det arbeidet.
Så når jeg hører at en laborant bruker utstyret vårt
etter arbeidstiden uten oppsyn, blir jeg bekymret.
Sir, jeg kan forklare. Jeg har en master i kjemi fra UCLA,
hvor jeg studerte cellulær metabolisme i nukleinsyrer.
Når det er sagt, har jeg jobbet på fritiden, etter endt arbeidsdag,
og utført forsøk med abiogenese.
Jeg syntetiserer enkle, små molekyler til nukleotider og nukleinsyrer.
Forskningen er lovende, og jeg skal fremlegge den for Remsen.
Unge dame, i tillegg til at du bruker labutstyr uten en kjemiker til stede...
- Jeg er kjemiker. - Kjemikerne våre har doktorgrader.
Jeg kan ikke sette Hastings-navnet på fremleggelsen til en laborant
som stolt vifter med mastergraden sin fra UCLA.
- Jeg var best i klassen... - Miss Zott...
- ...og arbeidet vil tale for seg selv. - Du er ikke smart nok.
Miss Zott, jeg var ikke ferdig.
Hvorfor skal du ikke delta i Lille Miss Hastings-konkurransen?
- Visste ikke at det var obligatorisk. - Det er ikke det.
Men det er en del av kulturen her.
Jeg anbefaler at du oppdager Hastings-ånden
hvis du ønsker å forbli ansatt.
Nå kan du gå.
Det hadde ikke drept deg å smile litt.
Miss Zott.
Miss Zott? Jeg hørte at du skal delta i konkurransen.
- Hvordan... - Så glad for at du ombestemte deg.
Jeg vet ikke om du har hørt det, men det er en aftenkjole-kategori i år.
Og bikini er ikke obligatorisk.
Du kan bruke hel badedrakt, om det er mer komfortabelt.
Passer det godt å ta bilde nå?
Smil.
Der er hun. Tyven.
Unnskyld meg?
Jeg har vært innom alle avdelingene og avhørt et utall kjemikere,
inkludert kjemikere fra denne laben. De sa at du, Miss Zott, ofte terger folk.
Og du har en arrogant og selvtilfreds holdning.
- Har du hørt deg selv snakke? - Så du nekter ikke for det?
Hva skal en sekretær med ribose? Selge den på svartebørsen?
- Jeg er kjemiker. - Attpåtil en skrønemaker.
For det er så stor etterspørsel etter monosakkarid på svartebørsen!
Dette er veldig skuffende! Jeg er skuffet.
Én: Laben min var ikke låst,
så jeg vil at vaktmesteren skal montere nye låser på døren.
To: Jeg har regnet ut hvor mye ribosen kostet,
og det skal ikke dekkes av mitt budsjett. Tre: Gulvet skal steriliseres.
Minst én person gikk inn uten min tillatelse.
Med allergiene mine kan jeg ikke risikere kontaminasjon.
Jeg skal ta meg av det.
Og sekretæren må stå til ansvar for det hun gjorde.
- Hun skal få sparken. - En irettesettelse holder.
Jeg er sjokkert over at det var en av sekretærene mine.
Var det aminosyre-laben?
- Det er Mary Ann Rogers. - Nei. Hun het Elizabeth Zott.
Hun er ikke sekretær. Hun er laborant.
Miss Zott burde vite bedre. Hun har mastergrad.
- Mastergrad? I hva da? - Kjemi.
Kommer du på missekonkurransen i år? Det hadde hjulpet på moralen.
ELIZABETH ZOTT "MISS AMINOSYRE"
LILLE MISS HASTINGS
Evans? Forventet ikke å se deg her.
- Nei. - Som å se Halleys komet.
Ta en drink med meg og karene, ellers vil ingen tro meg.
- Hvilken gift foretrekker du? - Cyanid eller aflatoksin.
Du er hysterisk morsom.
- Karer, si hei. Mannen, myten, legenden. - Anthony Powers. Hei.
Han er vel selveste Mr. Remsen. Hva jobber du med nå?
Elizabeth. Hei. Der er du.
Bli med meg. Stå sammen med de andre jentene i missekonkurransen.
- Du er fin. - Takk.
Det tok meg evigheter å bli klar.
- Jenter, Elizabeth er her. - Hallo.
Snart tilbake. Vi er snart tomme for svenske kjøttboller.
De er en knallsuksess.
- Fran gjorde en flott jobb. - Så flott.
Jeg elsker duften din. Hva er det?
Solbær med hint av roser.
- Jeg liker klassikerne. Chanel No. 5. - Elizabeth, hvilken duft bruker du?
Ingen. I laboratoriet kan luktesansen advare deg om mulige farer.
Og luktesansen min er svekket på grunn av en saltsyre-ulykke i studietiden.
Flimmerhårene i nesa ble svidd, men de helbredes heldigvis med tiden.
Så jeg tar ingen sjanser.
- Calvin Evans er her. - Du liker ham, gjør du ikke det?
Smart, velstående, berømt. Hva er det å ikke like?
Prøv å snakke med ham.
To til av disse, så ber jeg ham om å stemme på meg.
Unnskyld meg.
- Jeg skal bare stå her med deg. - Greit.
Ikke la de andre kjemikerne mobbe deg.
- Gutter er gutter. - Atferden til mannlige primater.
Alle sammen, vennligst sett deres.
Deltagere, kan dere komme bak kulissene?
Takk.
Velkommen. Jeg heter Fran Frask...
- Miss Zott, jeg ville... - ...fungerende personalsjef.
Jeg er opprømt over å ønske dere velkommen
til den åttende Lille Miss Hastings-konkurransen,
hvor én heldig dame får kronen som ble båret av fjorårets vinner, Colleen Murphy.
Ja. Ja, hun ser flott ut. Og 25 dollar i pengepremie.
Takk, Colleen.
Jeg skal også delta i år, men ikke føl dere tvunget til å stemme på meg,
med mindre dere vil få feriedagene godkjent.
Jeg tuller.
La meg nå presentere kveldens seremonimester, dr. Richard Price.
Takk, Miss Frask.
Vidunderlig. For en kveld. Godt oppmøte i kveld.
Ok. Vent. Før jeg begynner, et raskt spørsmål fra ledelsen.
Har noen her mistet et elektron?
Det er ikke bare negativt.
Negativt?
- Tok alle den? - Negativt.
Ok. Folkens, la oss sette i gang.
Vennligst husk at disse damene har jobbet veldig, veldig hardt.
Så la oss gjøre som et proton og være positive.
Greit. Mine damer og herrer, her er øyeblikket vi alle har ventet på.
La meg presentere deltagerne i Lille Miss Hastings 1951.
Her er de. Fantastisk.
Er de ikke sjarmerende? Se på det.
Miss Syntetisk, hvilken dessert ville du laget til din fremtidige ektemann?
Jeg hadde begynt med to kuler vaniljeiskrem,
og så hadde jeg klemt sjokoladesaus over dem.
Dere må stemme på meg for å høre hvordan jeg bruker kremen.
Ok.
Miss Zott, hva er din drømmedestinasjon på bryllupsreisen?
Jeg tenker ikke å gifte meg.
- Ok, men hvis du gjorde det? - Jeg skal ikke det.
Ok. Vel, Miss Zott, alle sammen.
Jeg kan ikke slutte å tenke på deg.
- På tide å bedre humøret... - Skatt. Hei.
- Carols feber gikk ned, så jeg kom hit. - ...med Miss Fran Frask.
10 000 menn fra Harvard Vil ha seier i dag...
Litt sex appeal hadde ikke skadet, Zott.
Du dummer ut aminosyre-teamet.
Se på Jenny. For et flott antrekk.
Takk. Laben betalte meg ti dollar for å vise litt hud i talent-kategorien.
Smart.
...fra Harvard vant i dag
Jøss! Hva sier dere til det? Fran Frask.
Takk, Miss Frask. Det var vidunderlig. Jøye meg.
- Hydrogen og karbon gikk på date. - Nancy Donatti.
- Det gikk bra. De bandt seg. - Jeg har hørt mye om deg.
Mrs. Donatti, er det benzaldehyd i parfymen din?
Hva? Jeg vet ikke.
Den er fra Paris.
Å gud. Allergiene mine.
...talentet til Elizabeth Zott, Miss Aminosyre!
Jøye meg.
Dr. Evans?
- Å nei. Nei. Jeg må dra hjem. - Riktig, men du burde ikke kjøre.
Jeg kjører ikke. Det er bare elleve kilometer. Jeg går.
Greit. Jeg kjører deg.
- Men du hater meg. - Å, for guds skyld.
Ok. Det går bra.
- Jeg er lei for det. - Slutt å be om unnskyldning.
Du kan ikke noe for det. Glottis lukkes. Bukmuskulaturen trekker seg sammen.
Mageporten lukker seg.
- Opp er eneste vei ut. - Nei, unnskyld at jeg kalte deg sekretær.
Ikke noe galt i å være sekretær.
Selvfølgelig ikke. Men å gå ut ifra det
var galt og tåpelig, og jeg... Å gud.
Du må komme deg inn.
Gud bedre.
- Du har ingenting i skapene. - Av og til glemmer jeg å spise.
- Du har én gaffel. - Jeg har aldri gjester.
På mirakuløst vis fant jeg en tekjele.
- Jeg vil nok en gang be om unnskyldning... - Jeg kan ikke godta unnskyldningen.
Jeg vil det, men du vet ikke hva du ber om unnskyldning for, så det er meningsløst.
Ja, jeg lånte litt ribose. Og du hadde et stort forråd, kan jeg legge til.
Men du har alle ressursene og forskningsmiljøets fulle oppmerksomhet,
og du tar det for gitt. Du må være intelligent, ut ifra alle bragdene dine.
Men du går rundt som en paranoid, utakknemlig, skjør mann.
Så for å svare på din tidligere kommentar: Jeg hater deg ikke. Jeg bare...
Jeg liker deg ikke.
Takk.
Jeg har noe til deg.
Eneste grunnen til at jeg dro på festen.
- For å gi meg ribose? - Du har mastergrad i kjemi.
Ja.
Ville du ikke ha doktorgrad?
Det var en komplisert situasjon.
Jeg er lei for at du måtte forlate konkurransen.
- Det er ikke jeg. - Hva med pengepremien?
Blodpenger.
- Kan jeg stille deg et spørsmål? - Jeg kan ikke love at jeg svarer.
Hva skulle talentet ditt være i missekonkurransen?
Jeg skulle legge en tomat i en skål med kokende vann.
Som du vet, blir molekylene stimulert av varmen.
Fruktkjøttet utvider seg under skallet.
Så legger jeg den i en skål med kaldt vann i 60 sekunder,
og da sklir skallet lett av.
Du hadde vunnet.
God kveld, dr. Evans.
Se opp for biler!
Dr. Evans!
- God morgen. - God morgen.
- Hva er yndlingsfargen din? Gjett min. - Yndlingsfargen din? Vanskelig.
- Skal vi se. Jeg vet ikke. Akvamarin? - Det er ikke en farge.
Farge er fenomenologisk.
Linda, kan du komme og gjøre deg ferdig?
- Morn, Harriet. - Morn, venn.
De folkene eier ikke skam. Morn.
Flere glemte slektninger som er ute etter penger?
Skulle aldri sagt ja til å være på forsiden av Scientific American.
Nok en gang. Den samme kvinnen sier hun er moren min med noen ukers mellomrom.
Hvis moren din var i live, hadde hun vært stolt av at du gjorde det.
Hva er dette?
De vil lage motorvei fra sentrum til Santa Monica.
- Meie ned hagen vår med bulldoser. - Men folk bor her.
Men hva slags folk?
- Slutt. Du gjør det feil. - Linda, det går bra. Bare la ham leke.
Kan du passe på dem igjen neste tirsdag? Komiteen har et møte.
- Selvfølgelig. - Takk.
Miss Zott, kan jeg få snakke med deg?
Kan du la døren stå åpen?
Ditt lille stunt dummet ut hele aminosyre-avdelingen.
Som din overordnede stilles jeg i et dårlig lys av oppførselen din.
Det er ikke sånn jeg styrer avdelingen. Jeg forventer en bedre holdning.
Skjer det igjen, er du ferdig.
- Kan jeg få sitte med deg? - Det kan du.
Lagde du det?
Vil du smake? Du har nok ikke spist i hele dag.
- Nei. Jeg har en pakke kjeks i skuffen. - Du sliter nok med forstoppelse.
Takk.
Jøss. Det er...
Jeg har aldri smakt... Det er perfekt.
Det er ikke perfekt, men det kan bli det. Dette er mitt 78. forsøk.
- For tiden fokuserer jeg på ost. - Ost?
Ved rundt 92 grader blir melkefettet i osten flytende,
og kaseinproteinene skiller seg. Men den smelter ikke jevnt.
Ikke det?
Nei. Derfor har jeg eksperimentert med natriumsitrat.
Natriumet erstatter deler av kalsiumet, så når osten varmes opp...
Skiller proteinene seg og fungerer som en emulgator.
Det styrker emulsjonen ved å holde vannet og fettet sammen.
Nettopp.
Og du trengte ribosen min for å gjøre lasagne-oppskriften perfekt?
Nei. Lasagne er middagen min. Jeg trengte ribosen til forskningen.
Nittini prosent av kroppen er karbon,
hydrogen, nitrogen, oksygen, kalsium, fosfor og noen ioner.
Men hvordan ble vi så kompliserte på jorden?
At vi to sitter ved bordet og snakker.
Fra en suppe av atomer og små molekyler til nå...
- Det er det jeg prøver å avdekke. - Abiogenese.
- Er du interessert i det? - Det holder meg våken om natten.
Samme her.
Hva jobber du med nå?
Jeg driver med eksplorativ forskning
om identifisering, isolering og klassifisering av naturlige enzymer.
Det lukter godt. Er det potetmos?
Unnskyld meg.
Du milde himmel.
Nei. Det gir ikke mening. Forklarer ikke hvordan ringen ble sluttet.
Når man tilsetter polyfosforsyre,
skaper det fosfatester med høyt innhold av monoestere. Ser du?
Ganske godt poeng.
Det er som kyllingen og egget, men tenk på Ockhams barberkniv.
Ville naturen ha valgt et mer komplisert system for å lage noe mindre komplisert?
Så RNA-verdensteori?
Miss Zott, jeg trenger din unike kaffe for å komme meg gjennom ettermiddagen.
Greit.
Jeg hadde kommet lenger om jeg ikke lagde utrolig kaffe til middelmådige kjemikere.
Du står foran et vitenskapelig gjennombrudd.
- Du må snakke med Donatti. - Han sa nei.
- Det gir ikke mening. Hvorfor det? - Kjønnsdiskriminering.
Hva?
Og politikk, favorisering og generell urettferdighet.
- Men hovedsakelig kjønnsdiskriminering. - Hvorfor diskriminere noen ut ifra
noe som har så lite å gjøre med intellekt som kjønn?
Calvin, hvor mange kvinnelige forskere kan du ramse opp?
Madame Curie.
Nettopp. Tror du det er helt tilfeldig?
Jeg vet ikke. Jeg har ikke tenkt på det før.
Du har ikke trengt det, siden folk verdsetter potensialet ditt.
Jeg jobber her. Rekk opp hånden hvis du vil ha kaffe.
Jeg har tenkt. Ditt arbeid med molekylær syntese ville hjulpet min enzym-forskning.
Jeg kan be Donatti om å la deg jobbe for meg,
- så du kan fokusere på forskningen din. - Han vil bare ansette meg som laborant.
Teknisk sett, men du vil drive selvstendig forskning. Ekte kjemi.
- Du får fritt spillerom. - Men jeg er laborant for alle andre.
Åpenbart. I en perfekt verden hadde du ikke trengt hjelp.
Men som du påpekte, er du en del av et system som er helt urettferdig.
Å handle som om det var rettferdig... Kan du forklare hvordan det gir mening?
Jeg skal behandle deg som en likemann. Du er en av de smarteste på denne laben.
Det har ikke noe å si om jeg jobber med eller for deg.
Folk vil se på arbeidet som ditt. Jeg blir aldri sett på som en forsker.
Når du publiserer det, vil de det.
Har du på deg pysj?
Nei, dette er løpeklærne mine. Jeg løper til og fra jobben.
Hva betyr det at du løper?
Jeg løper for mosjon. Folk syns det er rart, men det gir meg fred i sinnet.
Tenk på tilbudet.
Calvin?
Ja.
Ja?
Ja.
Jeg dusjer på laben, så bare bank på før du går inn.
Tro meg, jeg skal banke på.
Når du ikke følger protokoller, Miss Zott, blir det mitt ansvar.
Aner du hvor mye trøbbel det skapte da du forlot konkurransen midtveis?
Jeg føler med deg, Miss Frask, men jeg vil fokusere på anmodningen min.
Det er en dårlig idé.
Det er mange flinke karer som kan være laboranten din.
- Oi, dette er kjønnsdiskriminering. - Jeg vet ikke engang hva det betyr.
Miss Frask, jeg tok ikke lett på dette. Hans intensjoner er profesjonelle.
Det finnes ikke et profesjonelt forhold mellom menn og kvinner.
Trodde ikke du var så dum.
Grunnen til at han vil ha deg, er neppe CV-en din.
Hvor mange kvinnelige kjemikere kan du ramse opp, unntatt Madame Curie?
- Hun er ukvalifisert. - Jeg kom ikke hit for tillatelse,
men for å passe på at papirene blir fylt ut riktig.
Evans, du går rundt her som om du eier stedet, og det er greit
så lenge Remsen-finansieringen fortsetter. Men når det tar slutt, er du borte.
Vi er kolleger. Verken mer eller mindre.
Nei, du er laboranten hans. Jeg har sett dette før. Menn er menn.
Han vil ombestemme seg. Hva skjer da?
- Gikk det som det skulle med Miss Frask? - Som smurt. Og Donatti?
Lekende lett.
Jeg vil ha døren åpen.
Ok, greit.
Jeg organiserte utstyret på en måte som en fornuftig person hadde likt,
og jeg feide vekk smulene.
Ikke fordi jeg er kvinne, men fordi jeg ikke kan tenke meg noe verre på en lab.
Undertøyet er ditt ansvar.
Flyttet du målesylindrene?
Hvis de er på bordet, blir det lik avstand for oss.
Hvordan kan du jobbe med så høy musikk?
Det er bare sånn jeg kan tenke. Flyttet du spatlene også?
- Du har nok aldri delt plass med noen før. - Jeg liker ting slik jeg liker dem.
Calvin, det er ikke det at jeg ikke liker musikk.
Jeg bare liker ikke denne musikken. Den er rotete.
Det er det jeg liker. Hjelper meg med å tenke.
Man vet aldri hva som venter.
En trompet? Her kommer trommene. Det er spennende.
Støy.
Eller jeg bare setter pris på noe annet.
Forutsigbarhet. Formelstruktur.
Jeg liker hvordan akkordene beveger seg, endrer seg, bygger på hverandre,
som grunnelementer til molekyler.
Hva?
Du er sen. Jeg har begynt det første forsøket.
Jeg tenkte vi kunne ta annenhver dag.
Kompromiss.
Hva har vi her?
- Zotts bolig. - Hei. Det er Calvin.
- Calvin Evans. Labpartneren din. - Calvin, klokka er snart åtte.
Jeg greier ikke å slutte å tenke på det siste du sa
om pyrimidiners og puriners grunnstruktur.
Det førte meg til noe jeg tidligere hadde avfeid.
- Nuklein selvstendighet? - Ja.
La meg hente notisboka.
Jeg skrev ned noe om Mieschers teori om det høye fosforinnholdet til...
Vent litt.
- Å, pokker. - Elizabeth?
Pokker. Jeg må legge på.
- Hva skjedde? - Middagen min ble brent.
Herregud. Jeg trodde det var noe alvorlig.
- Det er alvorlig. Jeg brenner ikke ting. - Aldri? Har du aldri brent noe?
Nei. Jeg konsentrerte meg ikke.
Noen ganger kan tabber være bra.
De kan føre oss til det vi ikke forventer.
Jeg må legge på.
Ok.
Jøye meg.
Der har vi det.
- Jeg fikk en åpenbaring på løpeturen. - Kan du åpne døren?
- Du var inspirasjonen. Ockhams barberkniv. - Calvin.
Hva om nukleinsyrer kan kode langt mer kompliserte molekyler?
- For eksempel... - Calvin. Døra, sa jeg!
Elizabeth.
Elizabeth. Er alt i orden? Har jeg gjort noe?
- Dette var en tabbe. - Jeg skjønner ikke.
Maillard-reaksjonen brunet kjøttet før vi satte det i ovnen.
La oss se fruktene av strevet.
Herregud.
- Walter, skal vi gå til reklame? - Jeg vet ikke. Nei.
Det var ikke ønsket resultat.
I vitenskapen prøver du å styre alle variablene i eksperimentet ditt.
Temperaturen i laben, antallet kontaminanter,
riktig kalibrering av alt utstyret.
Noen ganger kan du ikke stole på en formel.
Noen ganger kan du ikke styre alle variablene. Noen ganger...
Mange ganger...
...blir det bare rot.
Noen ganger brenner du lasagnen.
Så det blir visst rester i kveld.
Barn, dekk på bordet. Mamma trenger et øyeblikk for seg selv.
BEKLAGER! VI HAR TEKNISKE PROBLEMER
Tekst: Espen Stokka