Miss Zott, magyarázza meg, hogy tervezi
a pályázatában vázolt röntgenképeket elkészíteni...
DOKTORI MINŐSÍTŐ VIZSGA
...anélkül, hogy először kristályos állapotba szárítaná a proteint.
Dr. James Bernal és Dr. Dorothy Crowfoot Hodgkin
kidolgoztak egy úttörő technikát, amellyel
Röntgenkrisztallográfiának vethetők alá a pepszinkristályok
abban az anyalúgoldatban, amelyből kikristályosodtak.
Kristályos formában a proteinek nagy térfogatszázalékban oldódnak
abban a sejtkörnyezetben, ahol működnek.
Ez egyedülálló lehetőséget ad arra,
hogy nagyobb fehérjékről és nukleinsavakról képet készítsek.
Szívesen kifejtem.
Gondoltam, hogy itt vagy. Folyton dolgozol.
Ugyan. Folyton az órát nézem.
Mit mondtak? Mondjon el mindent.
Még semmi sem biztos, de leesett az álluk, kölyök.
Tényleg? El se hiszem.
- Mondom, még nem hivatalos. - Kik vannak ellene?
Meyers. Vaskalapos.
Látta a képét, mikor bedobtam a röntgenkrisztallográfiát?
Már azt hitte, hogy megfogott.
Akadémikusi pályám egyik legviccesebb perce.
Dr. Bates, én...
Ó, jó ég, nem. Semmi baj. Csak mi vagyunk itt.
Ne...
Én nem érzek úgy maga iránt, Dr. Bates.
Ne add a butát, Elizabeth. Jól tudjuk, hogy minden vagy, csak buta nem.
- Nekem... - Hé, hé.
- Ne itt bent. Nekem... - Várj. Hé. Csak...
Várjál! Állj le. Várj!
- Ne mozogj. Maradj. - Elég!
Kérem!
Jó ég! Jézusom!
Kibaszott ribanc!
Maga nagyon szerencsés lány.
Dr. Bates belement, hogy nem jelenti fel súlyos testi sértésért.
Ugyanakkor a tanszék hivatalos bocsánatkérést vár,
hogy folytathassa a doktori pályázatát.
Én kérjek bocsánatot?
Miss Zott, az ilyen fajta félreértések
ritkán tesznek lehetővé második esélyt.
Ez elegáns megoldás, ami mindenkinek megfelel.
Kivéve persze, ha nem óhajtja folytatni a doktori pályázatát.
Jelenleg is folynak a kísérleteim. Pár hónap múlva publikálok.
Megszúrt egy kinevezett professzort egy ceruzával.
Mutasson megbánást,
és úgy teszünk, mintha ez a szerencsétlen ügy meg sem történt volna.
Most, hogy belegondolok, egyvalamit bánok.
Az jó.
Bánom, hogy nem volt több ceruzám.
KÉSZÜLT BONNIE GARMUS KÖNYVE ALAPJÁN
MINDEN KÉMIA
Amint lehet, szeretnék visszatérni a korábbi laboros pozícióba.
- Nem biztos, hogy értem. - Nem kívánok többet Evansszel dolgozni.
Értem. Megtudhatom, miért?
Egyszerűen nem működik.
Nagyon sajnálom, tényleg, de meg van kötve a kezem.
Az ég szerelmére, Fran. Mit kell tennem?
Töltsek ki valamit? Egy 20 lépéses kilépési kérdőívet?
Bármilyen értelmetlen köröket kell futnom, lefutom.
Nem semmi nő maga.
Már Dr. Calvin Evans sem elég jó magának?
- Hogyan? - Amióta idejött,
úgy tesz, mintha sokkal jobb lenne nálunk.
Úgy grasszál itt, fennhordva a csini kis orrát, mint aki feltalálta a penicillint.
- A penicillint nem feltalálták. - Kíméljen meg.
Ne oktasson ki valaki, aki ennyire fogalmatlan.
- Hogy érti? - Megmondtam,
hogy gubanc lesz Dr. Evansszel, de nem hallgatott rám.
Mert én egy buta, felszínes nő vagyok, igaz?
Mit is taníthatnék én egy ilyen remek laborosnak, mint maga?
- Kémikus vagyok. - Maga leginkább sznob.
Túl jó, hogy a szépségversenyen részt vegyen, mindegy, mennyi időt és munkát
- öltünk... - Részt vettem!
Nem, elment közben. És nem szólt senkinek.
Más lány megkaphatta volna a helyét.
Kit érdekel egy hamis verseny?
Engem! Ez a munkám része.
És szerintem... Sokan egyetértenének abban,
hogy fontosabb munka, mint széttenni a lábát a hely legnevesebb tudósának.
Ez egyértelműen téves állítás.
Tudja, Dr. Evans nem igazán népszerű,
de átkozottul jó tudós.
És maga egyik sem.
Nem kényszeríthet, hogy csak azért is dolgozzak vele. Beszélek Donattival.
Csak tessék.
Majd elmondja, hogy már betöltöttük a posztját az aminolaborban.
Egy okos, fiatal fickóval a Harvardról. Méghozzá az ő ajánlásával.
Megvetette az ágyát. Nem az én hibám, hogy alussza álmát.
BELÉPNI TILOS - TILOS AZ ÁTJÁRÁS DR. CALVIN EVANS TULAJDONA
Üdv.
Jó napot.
Beszélhetünk?
Átmenne a szoba túloldalára? Ez az én oldalam.
KÉMIALABOR - BELÉPNI TILOS ZAVARNI TILOS - IDŐZNI TILOS
Létrehoztam egy új térstruktúrát, ami maximalizálja a kutatóhatékonyságunkat,
miközben tiszteletben tartjuk egymás határait.
Az a maga laboroldala. Ez az én laboroldalam.
A szoba nyilván nem tökéletesen szimmetrikus,
így magamnak 11 négyzetcentivel kevesebbet adtam,
amit igazságosnak érzek, tekintve a testtömegkülönbségünket.
Elizabeth, nem értem. Mit tettem, ami ekkora bűn?
Így tisztább a helyzet.
A higiéniához van köze? Mert itt nem lát több alsógatyát.
Megígérem, hogy többet nem eszem sós csemegét a laborban.
Bármi is az, biztosan jóvá tudom tenni.
Dr. Evans, épp csinálok valamit. Meg tudjuk ezt beszélni később?
Persze.
Netán...
Mi lenne, ha lelépnék?
Átadnám magának a helyet.
Hát jó.
24 ÓRA - 36 ÓRA 48 ÓRA - 60 ÓRA
Azt ne edd meg! Megbetegszel.
Várj itt. Rögtön jövök.
Én is nagyon örvendek.
Hát, sok szerencsét neked.
Kész vagytok rá, hogy DNS-t nyerjünk egy eperből?
Itt is van.
- Ennyi? - Hahó.
„Ennyi?”
Te most épp az élet használati utasítását nézed.
Ez olyan, mint egy fika.
Egek.
Nézhetünk tévét?
Kösz a gyerekőrzést.
Igyekeztem.
És közben a Kaliforniai Autópálya Bizottság
földmérőket küldött a petíciónk ellenére. Vagy pont amiatt.
Méréseket végeztek a templomnál. Most mondd meg!
Szörnyű.
Segíthetek valamiben?
Igazából igen.
A városi tanács tart egy ülést a hónap végén.
És az Adams-Washington Bizottság elővezeti az autópálya elleni ügyünket.
Ha eljönnél, támogatnál minket, az sokat számítana.
Persze, de én nem értek a városfejlesztéshez.
Nem kell értened hozzá. Arra ott vagyok én.
Az kell, hogy valaki, aki úgy néz ki, mint te, ott álljon a mi oldalunkon,
támogasson, amikor azt mondom, ez közösségi ügy.
Ott leszek. Számíthatsz rám.
Köszönöm.
Jól vagy?
Igen.
SAJNÁLOM. BÁRMIT IS TETTEM, SAJNÁLOM.
Nincs az épületben.
Hagyjanak magunkra.
Ez sorban a harmadik hét, amikor le kellett mondanom a teámat, hogy itt üljek
egy kísértetre várva.
- Uram, én... - Calvin Evans egy sztár.
A Hastingsnek sztárok kellenek.
Kellenek a velük járó díjak és ösztöndíjak.
A sztárok nem eldobhatók.
Maga nem egy sztár, Robert.
Maga egy öltönyös.
Az öltönyösök eldobhatók.
Úgyhogy hagyjuk a színjátékot a heti gyűlésekkel
ebben a hihetetlenül nyomasztó teremben, és mondjunk egy határidőt.
Február elsejéig van ideje idehozni Evanst,
és bemutatni a Remsen-pályázatát.
Ha egy napot késik, maga repül.
Ne legyen morcos, Robert. Én is egy öltönyös vagyok.
Annyi csak, hogy az enyém drágább.
Hol van Evans?
Meg nem mondom.
Kedveli magát, igaz?
Ezt tőle kell megkérdeznie.
Leépítések lesznek.
Ha nem biztosítja a Remsen-ösztöndíjat az év elejére,
embereket kell kirúgnom.
Például labortechnikusokat.
Titkárnőket. A női segéderőknek kell elsőnek menniük.
A férfiaknak gondoskodniuk kell a családjukról.
Az én pozíciómban
ezeket a dolgokat kell mérlegelni.
Dr. Donatti, ez fenyegetés?
Amikor kirúgom őket, elmondom nekik az igazat.
Ez annak a lánynak a hibája, aki elterelte Calvin Evans figyelmét.
Calvin?
Calvin.
- Mi az? - Donatti tegnap bejött a laborba.
Na és?
Embereket fog kirúgni, ha maga nem nyeri meg a Remsent.
Még nagyobb nyomás. Perfekt.
Perfekt.
Tudja, mit csináltam, mióta két éve megnyertem a Remsent?
Tudja?
Semmit.
Mindennap bemegyek a laboromba, és becsukom az ajtót, hogy senki se lássa,
hogy az égvilágon semmit sem haladok.
Kifogytam az ötletekből.
Aztán jött maga, és magának annyi ötlete volt.
És olyan volt, mintha újra kapnék levegőt.
Építettünk valamit.
Aztán maga csak úgy...
Otthagyott, magyarázat nélkül. Csak úgy...
Nem akartam megbántani.
Csak vannak dolgok... Erről nehéz erről beszélnem. Én...
Az ajtónak nyitva kell lennie, mert tudnom kell, hogy van kiút.
Oké.
Ha magának ez kell, rendben van.
Hiányzik a közös munka.
Nekem is hiányzik.
Csak hát...
Nehéz abban bízni, hogy ez a társulás nem sül el balul.
Előfordulhat.
Nem tudjuk biztosan.
Oké.
Akkor hétfőn találkozunk.
Elizabeth. Hogy hívják a kutyáját?
Hatharminc.
Kiváló név. Gondolom, a szén és a cink után.
Nem. Azért, mert ekkor ébreszt engem reggel. Óraműpontossággal.
Kérdezhetek még valamit?
A kérdezésről kérdezni nem hatékony a haladáshoz, de igen.
Szeretne megtanulni evezni?
Azon? Nem. Nem, köszönöm.
Nem. Nem, úgy értettem, a vízen.
Megnyugtató, festői. És ami a hatékonyságot illeti...
Nincs, ami kiszámítottabb, teljességgel tudományosabb lenne, mint az evezés.
A legkisebb fejmozdulat is kitéríti a hajót.
Nehezen találnék bárkit,
akihez jobban passzol ez a sport magánál.
És jót tenne az összmunkának.
Ne feledjen lélegezni, lazítani. Érti?
Legyen türelmes a siklásnál, jó?
- Siet. - Sietek?
Mi? Azt mondta, túl lassú vagyok.
- Ne tudatosan. - Lehetetlen.
Hadd merüljenek be az evezők.
- Remekül csinálja. - Calvin Evans, abszolút
- és totál reménytelen vagyok... - Hé, ne, ne!
Elizabeth. Elizabeth!
„Megnyugtató” - mondta. „Festői” - mondta.
Miért nem szólt, hogy nem tud úszni?
Azt mondta, hajóban leszünk.
Én eddig úgy értelmeztem a „hajó” szót, hogy nem kell hozzá úszni.
Ideális esetben nem.
Köszönöm, hogy nem hagyott meghalni.
- Hogy bátran megmentettem az életét? - Kérem. Ne essen túlzásba.
Tényleg festői. Ezt meg kell hagyni.
Elizabeth, azt hiszem, ez gondot fog jelenteni.
És nem tudom, van-e rá megoldás.
Érzések fejlődnek ki bennem maga iránt.
Mély érzések.
És tudósként ez nem igazságos magával.
Megérdemli, hogy szakmai módon és tisztelettel bánjanak magával.
Úgyhogy talán igaza volt.
Talán az a legjobb, ha külön dolgozunk.
Úgy nem lennék kitéve a feromonjainak, és...
Így van.
És most?
Folytatjuk.
De majd ezt is csináljuk még, ugye? A csókot?
Igen. Ennek mindig fennáll a veszélye.
És amint látják, a javasolt útvonal gazdaságilag a leghatékonyabb,
és meg fog élénkíteni számos útjába eső hervasztó közösséget.
MENTS MEG AZ AUTÓPÁLYÁTÓL
Nem vitás, hogy az autópálya fényes példája lesz a városi tájrendezésnek.
Köszönöm, Mr. Jenkins.
Most az Adams-Washington Bizottság képviselőjét halljuk.
Jó napot. Harriet Sloane vagyok,
jogi tanácsos Eugene Hollis irodájában, büszke Sugar Hill-i lakos,
és a bizottság alapító tagja.
A javaslat védelmében kilencszer használta a „hervasztó” szót
a Sugar Hill-i környékre utalva.
Nem vagyok biztos abban, hogy tudom, mit jelent ez a szó.
Zord, sivár, barátságtalan.
Definiáljam ezeket a szavakat is?
Köszönöm. Nem kell.
Csak azért kérdezem, mert össze vagyok zavarodva.
Van két gyermekem, Linda és Junior,
akik imádnak limonádét árulni a Berkeley téren.
Duke Ellington és jó barátja, Hattie McDaniel
szalonokat vezetnek a házaikban.
A férjem, aki jelenleg a hazánkat szolgálja Koreában,
az első fekete sebész főorvos.
Az egyik szomszédom esélyes a kémiai Nobel-díjra.
Tehát amikor azt mondja: „hervasztó...”
azt én nem értem.
Amikor egy autópályát akarnak átvinni a túlnyomórészt fekete környékünkön,
és két másik fekete környéken kilométerekkel arrébb,
pusztán azon az alapon, hogy ezek „hervasztóak”,
csak ahhoz folyamodhatok, hogy megkérdem a szó jelentését.
Így próbáltam hozzáadni FRPF-et és ATF-et különféle koncentrációban,
de az eredmény mindig ugyanaz.
Talán az oldat túl savas?
Túl bázikus?
Komolyan megsértettél.
Szerinted mi vagyok, valami tökfej?
Nem, határozottan nem.
Ránk férne egy szünet.
- Szünet? Még nem is voltunk produktívak. - Ezért kéne a szünet.
Elizabeth, te okosabb vagy nálam,
de van valamim, ami neked nincs.
Y-kromoszómád?
Igen. De emellett nekem dzsesszes a beállítottságom.
Tudom, mikor kell hátradőlni, lazítani, hagyni, hogy az ötletek...
- Kószáljanak. - ...vigyenek, ahová akarnak.
Iránytalanul, cél nélkül?
A legfelsőbb cél felé.
Ami?
A jó dolgok.
Gyere, tűnjünk el innét.
Sokkal fontosabb helyre akarlak vinni.
Semmi baj. Itt vagyok.
Azt hiszem, az a gond, hogy a testem visszamaradt merülőreflexét
felülírja a lefagyóreflex,
úgyhogy meg kell találnom a módját, hogy kijátsszam ezt a reflexet.
Lehetséges.
Szerintem meg kell tanulnod buborékot fújni.
Próbáljuk meg.
Tartsd a kezed a falon, tedd be az arcod,
és... és fújj buborékokat.
Nem is kell az egész fejedet betenned. Csak az arcodat, így.
Menni fog.
Butaság, hogy így izgulok.
Itt vagyok.
Meggondoltam magam.
Hát, jól van.
És ha csókolóznánk?
Az hogy segítene?
Ha lefoglalnám a szádat, ahogy lemerülünk, szerintem...
Szerintem működne. Csak meg kell bíznod bennem.
- Rajta. - Biztos?
Igen, mielőtt még átgondolnám.
Milyen volt?
Nem tudom. Szerintem próbáljuk újra.
Mit írsz?
Csak elmélkedések. Nem publikus.
Körülbelül?
Elcsábítottál és becsaptál.
„Az ATF ismételt hidrolízise, miután már ADF-fé lett redukálva”?
Csak szórakozom ezzel.
Az eredmény AMF, de elakadtam. Lehetetlen.
A hidrolizált molekulákból felszabadul egy szervetlen pirofoszfát.
Most nagyon vonzódom hozzád.
A reakció során keletkező energia és a hozzáadott foszfortartalmú ion.
Ez a megoldás, Calvin.
Istenem. Gyere ide.
Ó, jöjjetek, hívek
Ujjongva, vidáman
Ó, jertek
Ó, jertek, vár Betlehem
Ó, jöjjetek, imádjuk
Hazamész karácsonyra?
Hogy érted?
Gondolom, van családod, akikkel a karácsonyt ünnepled.
Nem. És te?
Idén nincs nagyon kedvem ünnepelni.
Karácsonykor csak tovább akarok dolgozni.
Ez furcsa, Elizabeth.
Miért?
Én ugyanezt érzem.
Na és te?
Calvin, kapcsold ki a zenét.
Még egyszer. Hűha!
- Hű! - Sikerült?
- Ó, egek ura. - Sikerült!
Ünnepelnünk kéne.
Ünnepelnünk kell.
Gyere velem!
Nyolcas, te kis rosszcsont!
Így táncolsz.
Azt hiszem, most először nem utáltam a karácsonyt.
Nem bírod az ünnepeket?
Olyasmire emlékeztet, amire nem akarok emlékezni.
Engem is.
Például mire?
Az összes rokonom halott.
Egyedül vagyok a világban. A szokásos ünnepi hejehuja.
Sajnálom.
Na és nálad?
A családom? Kiskoromban elvesztettem a bátyámat.
És a szüleid?
Nem beszéltem velük 17 éves korom óta.
- Ez a tényleg ünnepi hejehuja. - Tényleg.
Jó bénán ünnepeljük a karácsonyt.
A karácsony egy fikció.
Igaz. A karácsony egy fikció.
Elfelejtettem.
Gondolom, akkor ajándék se kell.
De ezt nem mondtam.
Nem akartam... Attól függ. Mit adsz nekem?
Találkozzunk az étkezőben két és fél óra múlva.
Oké.
Van némi A5F-em, amit jövő hétig meg akarok tisztítani, úgyhogy...
Perfekt. Oké.
Két és fél óra.
Főztél nekem?
Nem ígérem, hogy olyan finom, mint a tiéd. De csináltam egy próbakört, ehető volt.
A nyílt láng biztonsági kockázat.
Várj, amíg megkóstolod a csirkét.
Ez fura. Én...
Igen.
Túl messze? Aha.
Tudod, ez nem... Vagyis...
Finom. Elég jó.
Elég jó?
Nem jó, ha elég. Nem égett.
Finom.
Az ajándékod.
Gondoltam, Hatharminc futhatna veled.
Mert én nem fogok, az fix.
Tökéletes.
Még egy valami van.
Kicsi, de...
Szerintem hozzám kéne költöznöd.
És talán azt mondod, túl gyors.
De amúgy is együtt töltjük minden időnket, és túl sok helyem van egy embernek.
Illogikus, hogy járkálunk oda-vissza,
és oda-vissza, és...
Arról nem is beszélve, hogy nagyon kizökkenti Hatharmincat.
Igen. Rendkívül kizökkenti Hatharmincat.
Majd beadok a lakbérbe.
A ház az enyém. Ki van fizetve.
Ó, nem, nem. Majd beszállok valahogy.
Vacsora, heti négyszer.
Három vacsora és egy ebéd.
Áll az alku.
Jó. Hadd kóstoljam meg.
Azt hiszem, még hiányzik belőle valami.
Igen, jó pár dolog hiányzik belőle.
De kezdetnek kiváló.
Köszönöm.
Jó, hallgatlak. Mi hiányzik belőle?
Van nálad notesz és ceruza?
Harriet. Bocsánat, még szokja a pórázt.
Próbáltalak elérni. Izgalmas híreim vannak.
Ó, francba. A gyűlés. Nagyon sajnálom. Csak van ez a kutatás Elizabethtel.
És, tudod, én... Prezentációnk lesz pár órán belül.
Nem érdekes. Úgy látom, sok a dolgod.
Hogy ment?
Mit gondolsz, hogy ment?
- Várj, hadd segítsek. - Megoldom. Köszönöm.
Sok szerencsét a prezentációhoz.
Tehát Pauling eredményeire építve
az elméletem alátámasztja azt az elgondolást... Bocsánat.
Az elméletemet
alátámasztja az az elképzelés, hogy a fehérjék aminosavakból állnak...
Bocsánat, láncokból... láncokból állnak,
teljes aminosavláncokból állnak.
Egészen lenyűgöző.
Kész vagy?
Régóta esedékes.
Jó napot.
Dr. Evans, ma számos alapos kutatással alátámasztott pályázatot hallottunk.
Úgyhogy nagyon izgatottan várjuk, mi tartotta önt zárt ajtók mögött oly sokáig.
Köszönöm, Dr. Donatti.
De elsődleges szerzőként ma Elizabeth fog prezentálni.
Dr. Evans és én a de novo nukleotid szintézist kutatjuk,
mint a korai biokémiai evolúció és az abiogenezis megértésének egy jobb módját.
Az amino-munkacsoporttal szemben
mi abból a feltevésből indulunk ki, hogy a DNS,
és nem a protein az élet alapja.
Miután sikerrel izoláltuk az FRDF-et,
arra használtuk, hogy uridin-monofoszfátot
és inozin-monofoszfátot szintetizáljunk a pirimideknek és a purinoknak.
Bocsánat, azt mondja, hogy nukleotidokat tudnak csinálni a nulláról?
Pontosan ezt mondom, Dr. Price.
Még ha sikerült is nukleotidokat szintetizálniuk,
mi itt a Hastingsnél úgy véljük, hogy a DNS végül zsákutcának bizonyul.
Ez a protokoll, amivel maga és Dr. Evans előálltak,
nem több, mint bűvészmutatvány.
Akár a proteineket, akár a DNS-t tartja az élet alapjának,
a szintézisnek ez a módja újító.
Diels és Alder Nobel-díjat kaptak a diénszintézisért.
Miss Zott.
Miss? Ő nem doktor?
Labortechnikus.
Az ő kutatása az alapja ennek a pályázatnak.
Dr. Evans, ennek az intézetnek neve van.
Amit azzal vívott ki, hogy világszínvonalú tudósok, mint ön,
világszínvonalú munkát végeznek.
Nem egy csinos laboráns megtévesztő elméleteivel,
aki elvonja a tudóst az igazi munkától.
Ez a munka forradalmi, uram.
Uram, a labortechnikus a fő szerző a vegyész helyett?
A Hastings közröhej tárgya lenne a teljes tudományos közösségben.
Inkább bezárom a helyet.
Vannak más vegyészek, akik pályáznak a Remsenre, vagy végeztünk?
Végeztünk.
- Menjünk haza. - Levesszük a nevemet a tanulmányról.
Nem vesszük.
Elizabeth.
- Nincs kutatás... - Elizabeth.
...ösztöndíj nélkül, és nincs ösztöndíj, ha nem adjuk be.
- Az a munka túl fontos. - Téged védtelek.
Calvin, ezt meg kell értened.
Ha nem állok a saját lábamra, nem vagyok senki.
Neked meg ezt kell megértened. Téged tartalak a legtöbbre ezen a világon.
Nem azért, mert csinos vagy, mert okos vagy,
hanem mert szeretsz, és én szeretlek.
És letagadhatod, de nem fogok hinni neked.
Mikor bizonyos atomok ütköznek, ez azonnali és elkerülhetetlen.
Ez alapvető kémia.
Nem tagadom.
Köszönöm.
Beadjuk külön, a Hastings nélkül.
Ezt lehet egyáltalán?
Nem tudom, próbálta-e bárki bármikor.
Nem érzem rosszul magam veled.
Köszi?
Nem, csak hogy...
Úgy értem, életem túlnyomó részében mindig volt
ez a felfoghatatlan pánik a szívem mélyén.
Mikor együtt vagyunk, ez elhallgat.
Olyan vagy, mint egy orvosság, amit örökre szednék.
Ha az „örökre” alatt a hagyományos modellt érted,
szeretném tisztázni, hogy ne legyen félreértés.
Nem akarok férjhez menni, és nem akarok gyerekeket.
Ja, persze. Nem azonnal, de, gondolom, egyszer majd.
Hihetetlen lennél...
Calvin, neked lehetne hat-hét gyereked,
ez semmit sem változtatna az életeden, a munkádon.
Egy nőnek választania kell.
Hogy gyerekeket akar, vagy bármi mást akar csinálni.
Ezt eldöntöttem, és nem fogom meggondolni magam.
És ha ez véget vet a kapcsolatunknak,
én megértem.
Köszönöm, hogy elmondtad.
Most már tudom.
Mit tudsz?
Hogy mi kell neked.
Ha te vagy nekem, és boldog vagy, ez elég nekem.
Ez több, mint amiről valaha is álmodtam. És ez teljességgel...
Milyen?
Nem tudom. Én...
A tudomány próbálja meghatározni az univerzumot irányító törvényeket.
Az egyenleteket, melyek megmagyarázzák a múltat és megjósolják a jövőt.
De felmerül bennem, hogy talán elfeledkeztünk a legfontosabb változóról.
Kérlek, ne mondd, hogy Isten az.
A meglepetés.
Meglepetés?
Mi van, ha az élet szükségszerűen kiszámíthatatlan?
Lehet, hogy eleve csakis ez teszi lehetségessé.
Ezzel magyarázod az abiogenezist? Az élet kezdetét?
Meglepetés.
- Szerinted a Remsen beveszi? - Na jó. Oké. Na jó.
Hallgass meg. A tudomány egyik legnagyobb elméje, és forradalmi elmélete:
Meglepetés, semmit sem jósolhatunk meg.
Jól van. Elmegyünk futni egyet.
Kicsit agyalnom kell az enzimek hidrolízisén.
Ez zsákutca.
Sose lehet tudni.
Közel járunk.
Nagyon közel.
Igen, megyünk. Jó kutya.
Hé, gyere. Hé, menjünk.
Jól van. Oké.
Jó. Ez az, kutya.
Jól van. Hé. Hé, Hatharminc, semmi baj. Gyere ide. Gyere.
- Oké. - Nem mozog!
- Gyere, segíts. - Hívjon segítséget!
A feliratot fordította: Speier Dávid