Op!
Jeg husker ikke den dag, jeg blev født.
Jeg husker ikke mine forældre.
Jeg husker ikke, hvordan jeg endte her, hvor jeg tydeligvis ikke hører til.
Det første, jeg husker, er frygt.
Kom så! Angrib!
Jeg skulle være modig.
Jeg blev trænet til at beskytte.
Jeg skulle være handlekraftig, men i stedet var jeg lammet.
Kom så i gang.
Jeg var en kujon, og jeg væmmedes ved mig selv.
- Og så... - Er du sulten, lille fyr?
...mødte jeg hende.
Vent her et øjeblik.
For første gang i mit liv følte jeg noget andet end frygt.
Jeg følte mig tryg.
Jeg følte kærlighed.
Og kærlighed kan forandre ting.
Jeg kunne beskytte hende. Jeg kunne beskytte ham.
Det var mit formål.
Men jeg tog fejl.
Jeg kunne ikke beskytte ham.
Og i det øjeblik blev alle mine tanker om mig selv og min værste frygt...
...til virkelighed.
BASERET PÅ BONNIE GARMUS' BOG
MOORE & SØNNERS BEDEMANDSFORRETNING MAHOGNISERIEN
Personalekontoret, det er...
Ja, det er rigtigt.
Hvad?
Åh nej dog. Hvornår?
Selvom tingene ikke går som håbet, betyder det ikke, at Gud ikke har en plan.
Josef blev forrådt af sine brødre
og solgt som slave, men Gud havde sin egen plan.
Ja.
David var bare en hyrdedreng...
- Mor. - ...men Gud havde sin egen plan.
Hvor er dr. Evans nu?
I begravelsesforretningen.
Jeg troede, han lå nede i jorden.
Han venter på at blive begravet på tirsdag.
Hvor er hans sjæl?
Den er faret til himmels for at være hos Gud.
Hvorfor ikke hans krop?
Den ligger i jorden.
Lad os lytte til præsten, ikke?
- ...stole på, at han har en plan. - Ja.
For han leder os til retfærden.
Ja, han gør.
- Amen. - Amen.
Jeg tager dr. Evans med i min aftenbøn.
Det er sødt af dig, skat.
Jeg kommer om lidt.
Frøken?
Ralph Bailey. Jeg skriver en artikel til Times om Calvin Evans.
Jeg vil gerne stille Dem nogle spørgsmål. Jeg går ud fra, at De er fra familien.
Nej.
De to forreste rækker er normalt forbeholdt familien, så jeg gik ud fra...
Men vil De sige, hvor De kendte ham fra?
Måske fortælle en anekdote? Kendte De ham længe?
Nej.
Nej, De...
Nej, jeg kendte ham ikke længe. Jeg kendte ham ikke længe nok.
Jeg vil gerne have mere baggrund. Jeg har hørt nogle ting om ham.
En person, jeg talte med, sagde, at han havde sine øjeblikke,
mens en anden sågar kaldte ham...
Nu citerer jeg bare. At han kunne være en værre idiot.
Alle, der kendte ham, ved, at det er helt forkert.
De kendte ham jo ikke så godt.
Jeg kendte ham ikke længe nok.
Ja, De kendte ham ikke særlig længe.
Man må vist ikke have hunde med.
Jeg så et skilt før.
Jeg kondolerer.
Der er en tid til alt. En tid til at fødes og en tid til at dø.
Calvin Evans var en højt begavet mand, en dygtig kemiker,
og han var altid festens midtpunkt.
Calvin Evans havde ingen overlevende slægtninge.
Selvom vi ikke kender Guds planer med os,
må vi stole på, at han er og altid vil være et af Guds børn.
Når I, hans nærmeste, sørger over det tragiske tab,
må I søge trøst i hinanden og i Calvins godhed.
Hun talte ikke til mig i dagevis.
Hun rørte ikke ved mig. Hun så knap nok på mig.
Jeg håbede, at hun med tiden glemte, at det var min skyld, men hvordan dog det?
Fejltagelser har det med at være umulige at glemme.
- Inviterede han dig ud? - Nej. Jeg vil ikke tale om det.
Se, hvem det er. Ikke stirre, Bertha.
Tænk, at hun er her. Liget er end ikke blevet koldt.
Jeg kendte alle hans lugte.
Hans lugt, når han var våd. Hans lugt, når han havde været udenfor.
Hans lugt efter en løbetur.
Men herinde kunne jeg ikke lugte noget.
Fint.
Elizabeth, du er her.
Hvor er mine ting? Hvor er Calvins ting?
Det er alt for tidligt at vende tilbage. Du skal hvile dig.
Jeg skal arbejde. Jeg har brug for mine notesbøger.
Calvin og jeg er så... eller...
Vi var lige ved at kunne søge legatet hos Remsen. Jeg har ingen tid at spilde.
- Alt er røget på lager. - Okay. Skal jeg udfylde en blanket?
Dr. Evans' arbejde tilhører Hastings nu.
Men det var jo vores arbejde. Vi var så tæt på.
Måske kan jeg bruge et tomt laboratorium efter arbejdstid?
Jeg beklager. Sådan er reglerne bare.
Hvad med hans personlige ejendele? Notesbøger, tøj, kittel?
Jeg kender til... det usædvanlige forhold, der var mellem dig og dr. Evans.
Men vi må vente.
Vi må se, om der kommer en bror eller en anden slægtning
og gør krav på de ting.
Undskyld. Hvis du får trang til at græde...
Det gør jeg ikke.
Jeg vil arbejde. Jeg bliver nødt til at arbejde, Fran. Jeg beder dig.
Kære ven, desværre er der uden en kemiker ved roret...
Pengene må være små. Jeg ser, hvad jeg kan gøre.
Måske i administrationsfløjen. Men dr. Evans' hund...
Hvis du kommer tilbage uden hunden, kan jeg ordne noget.
Tak.
Hver morgen når hun gik, var jeg skrækslagen.
For hvad, hvis hun aldrig kom tilbage?
Jeg stiller mad til dig. Den er færdig kl. 15.30.
Jeg tænder tv'et.
Tegnefilm. Normalt undgår jeg dem, men under disse omstændigheder
er det bedre end nyhederne.
Bagdøren er åben...
Men jeg var lettet over ikke at skulle forholde mig til det, jeg havde gjort.
Eftersom ordet "gray" med A
er en mere udbredt amerikansk stavemåde,
er dit ord på 14 bogstaver på tværs "Earl mangler tea" forkert.
Det skal staves med E, da den er opkaldt efter Charles Grey.
Får du det hele med?
Ja, og det er uhyre spændende.
Er De næsvis, unge dame?
Bestemt ikke.
Timingen er håbløs, når dr. Evans var så tæt på at kunne søge
et af vores legater, men...
...jeg håber, du forstår,
at Remsen-fonden må begynde at finansiere andre projekter.
Det gik jeg også ud fra. Men det var det, jeg ville tale med dig om.
Det har været nogle svære dage,
for Calvin var min nære ven og gode kollega.
Det var jeg ikke klar over.
Derfor spekulerer jeg på, om...
Jeg ved godt, det er tvivlsomt.
Jeg vil gerne fortsætte dr. Evans' arbejde.
Ikke kun for hans skyld,
men for at besvare de store spørgsmål, som vi har bøvlet med i årevis.
Lad mig vende det med bestyrelsen.
Jeg har en gave til Dem.
- Hvabehar? - Åbn den.
Ja.
Jeg... Det er...
Wow. Det er Zotts og Evans' arbejde om nukleotider.
Nej, dr. Boryweitz.
Det er Hastings' forskning om nukleotider,
og jeg vil have Dem til at genskabe resultaterne.
Jeg ville virkelig ønske, jeg kunne hjælpe, men jeg...
Jeg kan ikke tage æren for noget, jeg ikke har gjort.
Så gør det. Sammen med mig.
Hvis forskningen er så banebrydende, som Evans påstod,
så skal vi to da genskabe resultaterne trin for trin og tage ejerskab over dem.
Hvad med frøken Zott?
Hvis De ikke magter opgaven, må jeg finde en anden i stedet.
Det ville vel være en skam at lade Calvins arbejde gå til spilde.
MENSTRUATIONSCYKLUS START SLUT
BESTEMMELSE AF GRAVIDITETSSTATUS VED HJÆLP AF AMFIBIERS ÆGLØSNING
Undskyld.
Jeg troede, De ventede mig.
Dr. Donatti har bedt om nogle prøver til det farmakologiske laboratorium.
Det er klart. Jeg får aldrig noget at vide.
Tag det, De mangler.
RENGØRING
KONTROL FORSØG
Jeg vidste, barnet var her, før hun selv gjorde.
Ligesom jeg ved, der kommer regn, længe før det regner.
Og jeg tænkte på, at vi kunne begynde forfra.
Få en frisk start.
Hej. Kan jeg hjælpe dig med noget?
Er alt i orden? Jeg bankede på.
Jeg bygger et industrilaboratorium.
- Passer det dårligt lige nu? - Hvad?
Den her artikel i LA Times får Calvin til at lyde som et uhyre.
"Selv den person, der sad alene i familiens afsnit, sagde:
'Jeg kendte ham ikke så godt.' Citat slut."
Det ville jeg aldrig sige.
Præcis. Det er uansvarlig journalistik. Vi kan anmode om at få nedlagt forbud.
Calvin var ligeglad med andres mening om ham.
Det er historie. Det skrevne bliver til sandhed.
Jeg taler med Times. Du skal måske underskrive en erklæring.
Så vidt kommer det nok ikke. Du hører fra mig.
Undskyld, hvem er du?
Jeg hedder Harriet Sloane. Jeg bor lige overfor.
Calvin var min ven.
Undskyld. Jeg er ikke mig selv lige nu.
- Hav en god aften. - I lige måde.
Noget var gået op for mig.
Jeg begyndte at holde vagt ved vinduet i alle mine vågne timer.
Jeg fik en ny chance for at passe på min familie.
Jeg ville ikke svigte igen. Det måtte jeg ikke.
Først i 1934 begyndte man at servere frokosten herinde.
Først i 1939 kom der varm mad på menuen.
Krydret oksekød om mandagen. Hønsekødssuppe med melboller om tirsdagen.
Eller var det om onsdagen? Det kan jeg ikke huske.
- Vent. Var det... - Undskyld, hr. Astor.
Lad os se...
- Boryweitz, må jeg lige tale med dig? - Selvfølgelig.
Elizabeth, jeg er ked af, at jeg ikke fik sagt det til begravelsen,
men det gør mig meget ondt.
- Jeg ved, at I to var nære. - Tak. Ser du stadig Laurel?
Vidste du det?
Alle ved det.
Donatti har taget alle vores ting.
Vores forskning. Calvins personlige ejendele.
Jeg ved, at Laurel arbejder på lageret,
så hvis du vil spørge hende, om jeg må få noget. Hvad som helst.
Jeg skal prøve. Ja.
Tak, Alfred.
Nej, det var røget oksekød om tirsdagen,
hønsekødssuppe med melboller om onsdagen og den rædselsfulde torsk om fredagen.
LA Times.
Beklager ventetiden.
Dagen i dag har føltes som to uger.
- Undskyld, jeg kommer for sent, fru... - Sloane.
Fru Sloane, ja. Jeg modtog Deres brev.
Vi er vilde med nye tip. Var det noget med White Wolf Fault-jordskælvet...
Jeg er her faktisk for at tale med Dem om Deres artikel om Calvin Evans.
Den er ret smart, ikke?
Hvad har jeg ikke fået med? Han var en sær snegl.
Han var ikke en sær snegl. Han var en velbegavet og god mand.
Det, De skrev, var unøjagtigt.
Det, De skrev, var injurierende og forkert. Det er forkert.
Hvad er det, der er forkert? For hvis der er faktuelle ting, der er...
Det er præmissen. Hele portrættet.
"Om end Evans var respekteret i forskerkredse,
var han kendt som lidt af en enspænder,
kold over for sine kolleger og sparsom med latteren."
Citat: "Han var lige så begavet, som han var kedelig. Klog, men intetsigende."
Skulle det være journalistik?
Calvin var det varmeste menneske, jeg kendte.
Hvis han hjerne var stor, var hans hjerte endnu større. Det burde der stå.
- Men det er citater... - Anonyme citater.
- Fra kolleger. - Jeg vil gerne se transskriptionerne.
Værsgo.
Jeg beklager. Det gør jeg virkelig.
Men polemik og sladder sælger aviser. Jeg prøver bare at beholde mit job.
Det har som sagt været en travl dag.
Medmindre du har en anden historie til mig, må jeg tilbage til arbejdet.
- Godaften. - De gik i gang uden mig.
Nej, jeg har bare gjort det hele klar.
Jeg er bare lidt forvirret.
- Ja. - Vi starter her.
Langsomt.
Her.
De tilføjede sølvkarbonat først, ikke?
Det troede jeg, De gjorde.
Ser det rigtigt ud?
- Vi må have overset noget. - Det siger De ikke.
Jeg drister mig til at antage, at denne instans overholder landets forfatning.
Okay. Så er vi enige.
Jeg overholder også forfatningen.
Og jeg vil antage, at det også gælder alle tillæggene.
Selv det 14. tillæg, som...
Som sikrer alle mennesker...
...lighed for loven.
Så... Og her bliver det så lidt vanskeligt.
Hvorfor tilbydes medlemmerne af Grundejerforeningen Beverly
andre rettigheder end mig og mine naboer,
når det gælder anlæggelsen af denne motorvej?
Hvis vi ellers har lighed for loven. Ønsker nogen at forklare det?
Nej? Så fortsætter jeg.
Den motorvej, De ønsker at anlægge for at jævne vores kvarterer med jorden...
Hej. Jeg må invitere Laurel på Musso & Frank for det her.
Kom ind.
- Det betyder meget. - Tænk ikke på det.
Men... Elizabeth, Laurel og jeg ledte overalt på lageret,
men vi fandt ikke jeres forskning.
Måske er den blevet anbragt forkert eller smidt ud ved en fejltagelse.
Jeg så den ikke nogen steder.
Det gør mig ondt.
Det er okay.
Nyd middagen.
Tak.
C. EVANS PERSONLIGE EFFEKTER
Det var kun en lille ting, men der fulgte så mange minder om ham med.
Om os.
Han havde været her hele tiden, så hvorfor pakkede de ham væk?
HARRIET, JEG KOMMER NÆSTE GANG. -C
Mor!
Mor, sig, han skal holde op!
Junior, læg så den pil fra dig.
- Mor, hun rørte ved min bue! - Nej, jeg gjorde ej!
Mor!
- Du må ikke slå! - Giv mig den så!
Jeg vil ikke forstyrre, men jeg synes, De skal have den her.
Eller det syntes Calvin.
- Nej, jeg gør ej! - Jo, du gør!
Det er min stol, ikke din.
- Vil De med indenfor? - Nej, ellers tak.
Mor, kom og tag ham!
Giv mig et øjeblik. De falder til ro, når de får noget at spise. Kom ind.
- Spisetid! - Hold op!
Du kan selv holde op!
Han rører ved mig!
Jeg var så vred på ham. Vores sidste samtale.
Og det er jeg stadig, så...
...nu er jeg vred på mig selv over at være vred på ham.
Kan De lide jazz?
Jeg er ved at lære det.
Da Calvin flyttede ind, havde jeg endnu ikke set ham. Kun flyttebilen.
Jeg gik derover med en velkomsttærte,
og jeg kunne høre Charlie Parker derindefra.
Så jeg tænkte: "Den familie har da god smag."
Forestil Dem min overraskelse, da den eneste hvide mand i området lukkede op.
Så De ham nogensinde danse?
Jeg så ham engang gennem vinduet, og det drillede jeg ham altid med.
Ja.
- En masse skuldre og en masse hoved. - Jeg græd af grin.
Hold da op.
Kan De nu forklare mig, hvad man skal med et industrilaboratorium i køkkenet?
Jeg må færdiggøre vores forskning.
Jeg...
Jeg er et tikkende ur.
De er gravid.
- Jeg kan ikke. - Jo, De kan.
Jeg kan ikke.
Det er der ingen, der kan. Men så vokser man med opgaven.
Man tror, man ikke kan, og så gør man det alligevel.
Det er at være mor.
Dr. Masons kontor.
Frøken Zott. Det er rart officielt at møde Dem.
Kald mig bare Elizabeth.
Det gør mig meget ondt.
Evans var en god mand og en god roer.
Du burde komme og ro for os, når du er klar til det.
Du kan jo ikke i den her tilstand.
- Jeg har roet på maskinen. - Du milde.
Er det slemt? Calvin byggede en romaskine.
Det tror jeg gerne, men det er bare...
Jeg har aldrig hør nogen ro frivilligt på maskine. Hvor langt ror du?
Omkring 10.000 meter om dagen.
Jeg har altid ment, at gravide får en højere smertetærskel,
men det vil jo forberede dig på fødslen.
Tallene ser gode ud, men hvorfor kommer du dog først nu? Du er i sidste trimester.
Jamen...
På en måde håbede jeg, at det bare ville gå i sig selv.
Frøken Zott, har du nogen, der kan hjælpe dig?
En ven eller en slægtning? Din mor?
Nogen som helst?
Jeg har en hund.
Hunde kan være godt selskab.
Og en nabo, jeg kender lidt.
En hund, en nabo, du kender lidt, og en romaskine.
Fremragende.
Så snart du er i stand til det, vil jeg se dig ved bådehuset.
Der kan jo godt gå noget tid. Lad os sige et år.
Vi er på udkig efter en god toer, og jeg tror, det er dig.
Indtil videre må du prøve at slappe af og få noget søvn.
Snart vil søvn virke som et fjernt minde.
DR. LELAND MASON BÅDEHUS - ET ÅR
De fyrer mig. Med hvilken begrundelse?
- Det ved De vist godt. - Jeg har ingen anelse.
De er med barn.
Ja, jeg er gravid. Det er rigtigt.
Hr. Astor, er mit tempo i brevvekslingerne gået ned den seneste måned?
Altså, nej.
Jeg smitter ikke. Jeg har ikke kolera. Ingen bliver gravide af at omgås mig.
De ved udmærket godt, at gravide kvinder ikke arbejder.
De er ikke bare gravid, men også ugift. Det er skandaløst.
Graviditet er en naturlig tilstand. Det er starten på alle menneskeliv.
Belærer hun mig nu om graviditet?
- Hvem tror De egentlig, De er? - En kvinde.
En befrugtet zygote er 50% æg og 50% sædcelle.
Ville manden blive fyret i den situation?
- Det ville da være rimeligt, ikke? - Hvilken mand taler De om? Evans?
Enhver mand. Hvis en ugift kvinde bliver gravid,
er manden, der gør hende gravid, så ansvarlig? Fyres han derfor?
- Ville De fyre Calvin? - Nej da.
Så har De ikke ret til at fyre mig.
Jo, jeg har da. De er kvinden. Det er dem, der har et brød i ovnen.
Vi har regler, frøken Zott.
Ikke om det her. Jeg har læst medarbejderhåndbogen fra start til slut.
Det er en uskreven regel.
Og dermed ikke juridisk bindende.
Evans ville skamme sig sådan over Dem lige nu.
Nej, det ville han ikke.
Elizabeth.
Hej. Jeg var lige på vej over til dig.
Jeg ville høre, om jeg kan låne en økse.
- Mener du det? - Ja.
- Forhammeren har sine begrænsninger. - Jeg har ikke nogen økse.
- Okay. Hav en god aften. - Jeg ville banke på hos dig.
Reporteren har skrevet en ny artikel.
"Byrådsmedlemmerne vred sig i stolene, mens Harriet Sloane..." Det er mig.
"...belærte forsamlingen om forfatningsret."
Jeg fik dem til at vride sig.
Det lyder helt tosset, men det føles, som om Calvin bidrog til det her.
- Hvad mener du? - Jeg tog hen til Times
og krævede, at de skrev en ny artikel, og det nægtede reporteren.
For sådan gør aviser ikke.
Men var jeg ikke taget derhen, havde reporteren ikke dækket byrådsmødet,
og så var jeg ikke kommet i LA Times
om de racister, der påstår, at en motorvej i min baghave gavner mit kvarter.
Hvordan bidrog Calvin til det?
Det ved jeg ikke. Jeg...
Jeg kunne fornemme ham i lokalet sammen med mig.
- Godaften. - Elizabeth?
Hvad du end undgår at føle...
...må du før eller siden give efter for det.
MADENS KEMI AF JAMES BELL
SKØNNE KYLLINGERETTER
PRAGTFULD, HURTIG OG NEM KYLLING
UNDSKYLD. UANSET HVAD JEG HAR GJORT. UNDSKYLD - CALVIN
Hvad kan man sige til nogen, der har mistet alt?
Så faldt det mig ind.
Noget, Calvin sagde til mig, når vi blev trætte af at løbe.
"Det er det smukke ved løb," sagde han.
"Når man tror, man ikke kan mere.
Når man er trist over fortiden og usikker på fremtiden,
er ens eneste formål at være i nuet og sætte den ene fod foran den anden.
En fod, en fod, en fod.
Andet skal man ikke tænke på.
En fod. En fod.
Og så kommer man med garanti hjem igen."
Tekster af: Eskil Hein