Šokt!
Nepamenu dienos, kai gimiau.
Nepamenu tėvų.
Nepamenu, kaip atsidūriau šioje vietoje,
kur akivaizdžiai man ne vieta.
Pirmas prisiminimas - baimė.
Čionai! Pirmyn!
Čia turėjau būti drąsus.
Mane mokė ginti.
Aš turėjau veikti, bet vietoj to jaučiausi paralyžiuotas.
Nagi. Pirmyn.
Buvau bailys ir dėl to nekenčiau savęs.
- O tada - Išalkai, šuneli?
sutikau ją.
Palauk čia. Tuoj grįšiu.
Pirmąkart gyvenime
pajutau kai ką kita nei baimė.
Jaučiausi saugus.
Pajutau meilę.
O meilė viską keičia.
Galėjau apsaugoti ją. Galėjau apsaugoti jį.
Toks buvo mano tikslas.
Bet aš klydau.
Negalėjau jo apsaugoti.
Tą akimirką
visos mintys, visos didžiausios baimės apie save
išsipildė.
PAREMTA BONĖS GARMES KNYGA
MORO IR SŪNŲ LAIDOJIMO NAMAI RAUDONMEDŽIO KOLEKCIJA
Personalo skyrius. Čia...
Taip, teisingai.
Ką?
O Dieve. Kada?
Tik dėl to, kad ne viskas vyksta, kada norėtumėt,
nereiškia, kad Dievas neturi jums plano.
Juozapą išdavė broliai
ir pardavė į vergiją, bet Dievas turėjo savo planą.
Teisingai.
Dovydas buvo tik piemenėlis,
- Mama. - bet Dievas turėjo savo planą.
Kur dabar dr. Evansas?
Laidojimo namuose.
Maniau, kad jis žemėje.
Laukia laidojimo namuose, kol jį palaidos antradienį.
Kur jo siela?
Siela iškeliavo į dangų pas Dievą.
O kodėl ne kūnas?
Kūnas žemėje.
Paklausykime pastoriaus.
- ...pasitikėti, kad Jis turi planą. - Taip.
Nes Jis ves mus teisumo keliu.
Taip.
- Amen. - Amen.
Pasimelsiu už dr. Evansą prieš miegą.
Labai gražu, mieloji.
Sekdamas senuoju mokymu
Kas bus žvaigždėmis vainikuota
Gerasis Viešpatie, parodyk man kelią
O seserys, eikime
Eikime, eikime
Tuoj grįšiu.
O seserys, eikime
Eikime į upę melstis
Kai ėjau į upę melstis
Sekdamas senuoju mokymu
Kas dengsis skraiste Ir bus erškėčiais vainikuotas
Gerasis Viešpatie, parodyk man kelią
O broliai, eikime
Eikime, eikime
O broliai, eikime
Eikime į upę melstis
Kai ėjau į upę melstis
Sekdamas senuoju mokymu
Kas bus žvaigždėmis vainikuota
Gerasis Viešpatie, parodyk man kelią
Panele?
Ralfas Beilis. Rašau „LA Times“ straipsnį apie Kalviną Evansą.
Gal galėčiau paklausinėti jus?
Spėju, jūs šeimos narė.
Ne.
Pirmos dvi eilės dažniausiai skirtos šeimai, tad pamaniau...
Na, gal pasakytumėte, iš kur jį pažinojote?
Papasakotumėte istoriją? Ilgai jį pažinojote?
Ne.
Ne, tai jūs...
Ne, ne ilgai jį pažinojau. Nepakankamai ilgai.
Na, mielai sužinočiau daugiau.
Kai ką girdėjau apie jį.
Vienas žmogus sakė, kad jis buvo puikus,
o kitas net pavadino jį...
Aš tik cituoju, kad jis būdavo tikras bjaurybė.
Bet kas jį pažinojęs pasakytų, kad tai netiesa.
Sakėt, nelabai pažinojot jį.
Sakiau, kad nepakankamai ilgai.
Aš taip ir sakau. Neilgai jį pažinojot.
Pala. Nemanau, kad čia galima būti su šunimi.
Įeidamas mačiau ženklą.
Užjaučiu dėl netekties.
Viskam yra metas. Laikas gimti ir laikas mirti.
Kalvinas Evansas buvo talentingas žmogus, atsidavęs chemikas,
visada guvus ir linksmas.
Kalvinas Evansas nebeturėjo šeimos.
Nors nežinome, ką mums paruošęs Dievas,
turime pasitikėti, kad jis buvo ir visada liks Dievo vaiku.
Artimieji ir bendruomenės nariai, gedėdami dėl tragiškos netekties,
guoskite vieni kitus ir guoskitės Kalvino gerumu.
Daug dienų ji nekalbėjo su manimi.
Nelietė manęs. Beveik nežiūrėjo į mane.
Vyliausi, kad su laiku ji užmirš
mano kaltę, bet kaipgi tai įmanoma?
Nes nesėkmės sunkiai pamirštamos.
- Pakvietė į pasimatymą? - Ne, nenoriu apie tai kalbėti.
Žiūrėk, kas čia. Nespoksok, Berta.
Negaliu patikėt, kad ji čia. Vos spėjo palaidot.
Žinojau visus jo kvapus.
Jo kvapą sušlapus. Jo kvapą grįžus iš lauko.
Jo kvapą pabėgiojus.
Bet čia nieko neužuodžiau.
Viskas gerai.
Elizabete, atėjai.
Kur mano daiktai? Kur Kalvino daiktai?
Panele Zot, per anksti grįžti į darbą. Turėtum ilsėtis.
Turiu dirbt. Man reikia mano užrašų, tyrimo.
Kalvinas ir aš taip art...
Mums nedaug trūko, kad galėtume priduoti Remsenui. Negaliu gaišti.
Viskas yra saugykloje.
Aišku. Reikia užpildyt formą?
Dr. Evanso darbas dabar priklauso Heistingsui.
Bet tai buvo mūsų darbas. Mums tiek nedaug trūko.
Gal yra tuščia laboratorija, kuria galėčiau naudotis po darbo?
Labai apgailestauju. Tiesiog tokia tvarka.
O kaip jo asmeniniai daiktai? Jo įrašai, drabužiai, laboratorinis chalatas?
Žinau neįprastus jūsų su dr. Evansu santykius.
Bet turime palaukti.
Reikia pažiūrėti, ar neatsiras brolis ar kitoks giminaitis,
kuris pareikalautų daiktų.
Atsiprašau. Jei nori paverkti...
Nenoriu.
Noriu dirbti. Man reikia dirbti, Frene. Prašau.
Brangioji, bijau, kad be chemiko palaikymo...
Esu tikra, pinigų neturi. Pažiūrėsiu, ką galiu padaryt.
Gal administracijoje. Bet dr. Evanso šuo...
Jei ateitum be šuns, iškart suorganizuočiau.
Ačiū.
Kasryt jai išeinant be galo bijojau.
Kas, jei ji niekad negrįš?
Palieku tau ėdalo. Bus paruoštas lygiai 15.30 val.
Įjungiu televizorių.
Filmukus, kurių paprastai vengčiau, bet dabartinėje situacijoje
jie geriau už žinias.
Galinės durys atviros...
Bet negalėjau nejausti palengvėjimo,
kad nebeturiu matyti to, ką padariau.
Nors žodžio „gray“ rašyba su A labiau priimtina
amerikiečių anglų kalboje,
tavo užuomina „Earl... tea“ horizontalioje eilutėje yra neteisinga.
Reikia rašyti su E, nes ji pavadinta Čarlzo Grėjaus garbei.
Viską užrašei?
Taip, labai jaudinanti informacija.
Panele, dediesi didele išmanėle?
Tikrai ne.
Žinau, laikas labai netinkamas, nes dr. Evansui tiek nedaug trūko,
kad pateiktų projektą dėl subsidijos,
bet tikiuos, kad suprasi,
jog Remseno fondas turės finansuoti ką nors kitą.
Kaip ir maniau.
Bet apie tai ir norėjau su jumis pakalbėti.
Pastarąsias dienas buvo labai sunku,
nes Kalvinas buvo brangus draugas ir laboratorijos partneris.
Nežinojau.
Todėl mąsčiau, gal...
Žinau, kad čia didelis „gal“.
Norėčiau tęsti dr. Evanso darbą.
Ne tik dėl jo,
bet ir bandyti rasti atsakymus į svarbius klausimus, kurie seniai mus kamuoja.
Pasitarsiu su valdyba.
Turiu tau dovanų.
Atsiprašau, pone?
Atidaryk.
Gerai.
Aš... Čia...
Oho, čia Zot ir Evanso darbas apie nukleotidus.
Ne, dr. Borevicai.
Čia Heistingsui priklausantis nukleotidų tyrimas.
Norėčiau, kad tu atkurtumei rezultatus.
Tikrai norėčiau padėti jums, pone. Tiesiog...
Negaliu prisiimti nuopelnų už tai, ko nepadariau.
Tai padaryk. Kartu su manimi.
Žiūrėk, jei tas tyrimas toks novatoriškas, kaip sakė Evansas,
tuomet kartu palaipsniui atkurkime rezultatus ir padarykime jį savo.
O kaip panelė Zot?
Klausyk, jei tu neapsiimsi, man teks surast ką nors kitą.
Turbūt būtų gaila, jei Kalvino darbas nueitų perniek.
MENSTRUACIJŲ CIKLAS PRADŽIA PABAIGA
SAUSIS
NĖŠTUMO NUSTATYMAS PAGAL VARLIAGYVIŲ OVULIACIJĄ
Atsiprašau?
Maniau, kad laukėte manęs.
Dr. Donatis prašė pavyzdžių farmakologijos laboratorijai.
Žinoma. Man niekad nieko nepraneša.
Imkit, ko reikia.
VALOMA
KONTROLĖ EKSPERIMENTAS
Apie kūdikį žinojau net anksčiau už ją.
Taip kaip iš anksto žinau, kad lis.
Maniau, kad tai mums galėtų būti nauja pradžia.
Nauja aušra.
Sveiki. Kuo galiu padėti?
Viskas gerai? Aš beldžiausi.
Statau profesionalią chemijos laboratoriją.
Dabar netinkamas metas?
Kam?
Šiame „LA Times“ straipsnyje Kalvinas pateikiamas kaip monstras.
„Net vienintelis asmuo, sėdintis artimųjų vietoje sakė, cituoju,
„Nelabai jį pažinojau“, citatos pabaiga.“
Siaubinga. Niekad taip nesakyčiau.
Būtent. Tai neatsakinga žurnalistika.
Galime prašyti draudimo.
Kalvinui nerūpėjo, ką apie jį mano.
Tai istorija.
Dabar tai dokumentuota.
Pakalbėsiu su žmonėmis iš „LA Times“. Galbūt prašysiu jūsų raštinių parodymų.
Turbūt neprireiks, bet pranešiu, kaip sekas.
Atsiprašau, kas jūs?
Aš Harieta Sloun.
Gyvenu kitapus gatvės.
Kalvinas buvo mano draugas.
Atsiprašau. Dabar nesijaučiu savimi.
- Gero vakaro. - Ir jums.
Kai ką suvokiau.
Ėmiau kiekvieną minutę sargauti prie lango.
Gavau dar vieną progą apsaugoti savo šeimą.
Aš nebesuklysiu. Negaliu suklysti.
Pietus čia tiekti ėmė tik nuo 1934 m.
O karštų patiekalų pasirinkimas atsirado tik nuo 1939 m.
Pirmadienį marinuota jautiena. Antradienį vištienos sultiny virti koldūnai.
O kas trečiadienį? Turėčiau prisiminti.
- Pala. Ar tada... - Dovanokit, pone Astori.
Pažiūrėkim.
Borevicai, galim pakalbėt?
Žinoma.
Elizabete, dovanok, kad nepasakiau tau per laidotuves,
bet labai užjaučiu tave dėl netekties.
Žinau, kad buvote artimi.
Ačiū. Vis dar susitikinėji su Lorele?
Tu žinai?
Visi žino.
Donatis paėmė visus mūsų daiktus.
Mūsų tyrimą.
Kalvino asmeninius daiktus.
Žinau, kad Lorelė dirba saugykloje.
Tad gal galėtum paklaust jos, ar galiu ką nors atgaut. Bet ką.
Aš pabandysiu. Taip.
Ačiū, Alfredai.
Ne, antradieniais būdavo vytinta jautiena bešamelio padaže,
trečiadieniais koldūnai vištienos sultiny, o penktadieniais bjaurioji menkė.
„LA Times“.
Atsiprašau, kad verčiau laukti.
Šiandiena jau atrodo kaip dvi savaitės. Žodžiu.
- Atsiprašau, kad vėluoju, ponia... - Sloun.
Ponia Sloun. Teisingai. Taip, gavau jūsų laišką.
Mums patinka gauti naujos informacijos. Ką žinote?
Kažką apie Vait Vulfo lūžio žemės drebėjimą...
Iš tiesų atėjau pakalbėti dėl jūsų straipsnio apie Kalviną Evansą.
Skandalingas, tiesa?
Ką praleidau? Regis, jis buvo balta varna.
Nebuvo jis balta varna. Jis buvo talentingas žmogus. Geras žmogus.
Jūs parašėte netiesą.
Tai šmeižtas ir tai neteisinga.
Ką būtent neteisingai parašiau?
Jei yra konkrečių faktų, tuomet...
Prielaida, visas portretas.
„Nors mokslininkų bendruomenė gerbė Evansą,
jis buvo pagarsėjęs kaip atsiskyrėlis.
Šaltas su savo kolegomis, retai juokdavosi.“
„Tiek pat talentingas, kiek nuobodus. Nuostabus protas, baisi nuoboda.“
Štai ką vadinate žurnalistika?
Šiltesnio žmogaus už Kalviną nesu sutikusi.
Už jo protą nuostabesnė buvo tik širdis.
Štai kas turėtų būti straipsnyje.
- Bet tos citatos... - Anonimų žodžiai.
- Iš jo kolegų. - Norėčiau pamatyti originalus.
Prašom.
Klausykit, apgailestauju. Tikrai.
Bet laikraščiams reikia priešpriešų ir paskalų.
Aš tik bandau neprarast darbo.
Kaip ir sakiau, šiandien daug darbo.
Turiu grįžti prie darbo, nebent turėtumėte man gerą istoriją.
- Labas vakaras. - Pradėjai be manęs.
Žinoma, kad ne. Tik paruošiau viską.
Man truputį neaišku.
- Taip. - Pradėsim čia.
Lėčiau.
Šitas.
Pirma įdėjai sidabro karbonato, taip?
Maniau, jūs įdėjot.
Taip turi atrodyti?
Manau, kažką praleidom.
Tai ne, po galais.
Atleiskite už įžūlumą,
bet įtariu, kad šis komitetas
laikosi JAV Konstitucijos.
Gerai. Visi dėl to sutariame.
Ir aš laikausi Konstitucijos.
Taip pat įtariu, kad laikotės visų pataisų.
Net Keturioliktosios pataisos, kuri...
kuri užtikrina, kad visus žmones
įstatymas gina vienodai.
Taigi... Ir čia atsiranda nedidukė priešprieša.
Kaip Beverli Hilso nekilnojamojo turto savininkų asociacija
gali turėti kitokias teises nei aš ir mano kaimynai,
kai kalbame apie šio greitkelio tiesimą?
Jeigu jau esame ginami vienodai. Ar kas nors iš jūsų norėtų tai paaiškinti?
Ne? Tuomet tęsiu.
Jūsų greitkelis, dėl kurio bus sunaikinta mūsų gyvenvietė...
Labas. Dėl šito turėsiu nusivesti Lorelę vakarienės į „Musso & Frank“ restoraną.
Prašom vidun.
Be galo tau dėkoju.
Nėra už ką.
Bet, Elizabete, mudu su Lorele išieškojome visą saugyklą
ir neradome jūsų tyrimo.
Gal jis ne ten padėtas.
O gal jį netyčia išmetė.
Tiesiog aš jo nemačiau.
Labai apgailestauju.
Nieko tokio.
Skanios vakarienės.
Dėkui.
K. EVANSAS ASMENINIAI DAIKTAI
Tai tik smulkmena, bet sužadino tiek prisiminimų apie jį.
Apie mus.
Jis visą laiką čia buvo. Tai kodėl jie laikė jį uždarytą?
HARIETA, KITĄ KARTĄ ATEISIU. - K
Mama!
Mama, liepk jam baigt!
Jaunėli, pasidėk strėlę.
- Mama, ji ėmė mano lanką! - Ne, neėmiau!
Mama!
- Nesimušk juo! - Atiduok!
Neketinu trukdyti, bet norėjau, kad turėtumėte.
Tiksliau, Kalvinas norėjo.
- Nesu! - Esi!
Čia mano kėdė, ne tavo.
- Norite užeiti? - Ne, nereikia.
Mama, paimk jį!
Duokit minutėlę. Jie nurims, kai gaus valgyt.
Bet užeikit.
- Vakarienė! - Baik!
Tai tu baik!
Jis liečia mane!
Kai paskutinįkart kalbėjom, taip ant jo pykau.
Ir vis dar pykstu, žinot.
Dabar pykstu ant savęs, kad pykau ant jo.
Mėgstate džiazą?
Pamažu priprantu prie jo.
Kalvinas atsikraustė ir dar nebuvau jo sutikus.
Mačiau tik sunkvežimį.
Nueinu su pyragu pasveikinti naujojo kaimyno
ir išgirstu visu garsu Čarlio Parkerio muziką.
Aš tokia: „O. Ši šeima turi gerą skonį.“
Įsivaizduokit, kaip nustebau
duryse išvydusi vienintelį baltaodį kaimynystėje.
Esate mačiusi, kaip jis šoka?
Kartą mačiau pro langą ir niekad nedaviau jam dėl to ramybės.
O taip.
- Tiesiog... Juokiausi iki ašarų. - Krūpčioja pečiais, galva.
Dieve.
Tai gal dabar gali paaiškinti, kodėl žmogui
virtuvėje reikia profesionalios laboratorijos?
Turiu pabaigti mūsų tyrimą.
Man...
Man tiksi laikas.
Laukiesi.
- Aš negaliu. - Gali.
Negaliu.
Niekas negali. Bet paskui prisitaiko.
Manai, kad negali, bet vis tiek darai.
Tokia yra motinystė.
Gyd. Meisono kabinetas.
Panele Zot. Malonu oficialiai su jumis susipažinti.
Vadinkite mane Elizabete.
Labai užjaučiu dėl jūsų netekties.
Evansas buvo geras žmogus. Ir geras irkluotojas.
Reikėtų ir jums kartu su mumis pairkluoti, kai tik galėsit.
Dabar tokios būklės nesportuotumėte.
- Aš treniruojuos irklavimo treniruokliu. - Dieve brangus.
Negerai? Kalvinas sukonstravo treniruoklį.
Na, nenuostabu, kad jis jį sukonstravo, tiesiog...
nesu girdėjęs, kad žmogus specialiai taip treniruotųs.
Kokį nuotolį pasiekiate?
Apie dešimt kilometrų per dieną.
Visad maniau, kad nėščiosios išvysto papildomą atsparumą skausmui,
bet tai tikrai padės pasiruošti gimdymui.
Na, tyrimai atrodo gerai.
Bet, dievaži, kodėl taip ilgai nesilankėte?
Jau paskutinis trimestras.
Na...
Aš kaip ir tikėjausi, kad viskas savaime pasibaigs.
Panele Zot, ar jūs turite žmogų, kuriuo kliaunatės?
Draugą, artimąjį? Savo motiną?
Ką nors?
Turiu šunį.
Šunys gali būti gerais kompanionais.
Ir kaimynę, kurią pusiau pažįstu.
Šunį, pusiau pažįstamą kaimynę ir irklavimo treniruoklį.
Puiku.
Kai tik galėsit, norėčiau išvysti jus prie valčių stoginės.
Suprantu, prireiks truputį laiko. Tarkim, metų.
Mano valčiai reikia antrojo irkluotojo,
nujaučiu, kad tai jūs.
Tuo tarpu stenkitės atsipalaiduoti ir gerai išsimiegoti.
Greitai miegas taps blankiu prisiminimu.
GYD. LILANDAS MEISONAS VALČIŲ STOGINĖ - PO METŲ
Atleidžiate mane. Dėl kokios priežasties?
Manau, žinai kodėl.
Nė nenutuokiu.
Tu laukiesi vaiko.
Taip, aš nėščia. Tai tiesa.
Pone Astori, ar aš dirbu lėčiau?
Na, ne.
Nenešioju užkrato. Nesergu cholera.
Niekas neužsikrės nuo manęs nėštumu.
Puikiai žinai, kad moterys nebedirba,
kai laukiasi.
Tu ne tik nėščia, bet ir netekėjusi - tai gėdinga.
Nėštumas yra natūralu.
Taip užsimezga visi žmonės.
Ar ji man aiškina nėštumą?
- Kas manaisi esanti? - Moteris.
Apvaisinta zigota yra 50 % kiaušialąstė ir 50 % spermatozoidas.
Ar tokiu atveju atleistumėte vyrą?
Būtų teisinga. Taip?
Kokį vyrą turi galvoje? Evansą?
Bet kokį vyrą. Jei pastoja netekėjusi moteris,
ar ją apvaisinęs vyras
irgi yra atleidžiamas?
- Atleistumėt Kalviną? - Aišku, ne.
Tuomet neturit priežasties mane atleist.
Aišku, kad turiu. Tu moteris, kuriai užstatė vaiką.
Mes turime taisykles, panele Zot.
Ne šituo atveju. Perskaičiau visą darbuotojo vadovėlį.
Tai nerašyta taisyklė.
Tuomet ji teisiškai neįpareigoja.
Evansui dabar būtų didžiulė gėda.
Ne. Nebūtų.
Elizabete.
Labas. Kaip tik ketinau užsukti.
Pamaniau, gal turi paskolint kirvį.
- Tu čia rimtai? - Taip.
Plaktuko neužtenka.
Aš neturiu kirvio.
Aišku. Gero vakaro.
Na, aš ketinau belstis pas tave.
Reporteris išspausdino kitą straipsnį.
„Tarybos nariai akivaizdžiai susigūžė kėdėse,
kai Harieta Sloun - čia aš -
paaiškino visiems konstitucinio įstatymo pradmenis.“
Priverčiau susigūžti.
Garbės žodis, nuskambėsiu kaip pamišėlė,
bet atrodo, kad man padėjo Kalvinas.
- Kaip suprasti? - Na, užsukau į „LA Times“
ir reikalavau, kad perrašytų straipsnį,
bet reporteris atsisakė.
Nes laikraščiai taip nedaro.
Bet, jei nebūčiau ten nuėjusi,
reporteris nebūtų atėjęs į tarybos susirinkimą,
aš nebūčiau sulaukusi „LA Times“ straipsnio
apie rasistus, vaidinančius, kad per mano kiemą tiesiamas kelias
naudingas bendruomenei.
O kuo čia padėjo Kalvinas?
Nežinau, tiesiog...
žinau, kad jaučiau jį esant su manimi ten.
Gero vakaro.
Elizabete?
Tai, ko neleidi sau jausti...
galiausiai turėsi išjausti.
MAISTO CHEMIJA DŽEIMSAS BELAS
TOBULOS VIŠTIENOS VAKARIENĖS
NUOSTABIAI GREITAI IR LENGVAI KEPTA VIŠTIENA
ATSIPRAŠAU. KAD IR KĄ PADARIAU, ATSIPRAŠAU. - KALVINAS
Ką pasakyti tam, kuris visko neteko?
Ir tuomet man dingtelėjo.
Tai, ką Kalvinas sakydavo kaskart, kai pavargdavom pabėgioję.
„Čia bėgiojimo grožis.“
Kai atrodo, kad nebegali judėti pirmyn.
Kai liūdi dėl vakar
arba nežinai, kas bus rytoj,
tavo tikslas tėra dėti vieną koją prieky kitos.
Viena koja, viena koja.
Tik apie tai teturi galvoti.
Viena koja.
Ir tuomet tu kaipmat grįši namo.
Išvertė Kristina Čeidaitė