Teď už asi bude končit čtvrtá směna.
Stihli bychom celou hru i s cestou sem.
Možná je tady někde rádio.
Bože chraň, abychom se tu zabavili.
Celé tohle čekání je barbarství.
Našel jsem kuchyňku.
A mají tam bezvadné dobrovolnice.
- Hodnej. - Na.
Na zdraví.
Čekal bych, že ty stěny líp odizolují.
Chcete anestezii?
Kolik stojí?
Záleží na použitém množství, ale obvykle kolem 45 dolarů.
Znát vaše ceny, vyrobila jsem si vlastní.
Dobře, drahoušku.
- Už je to tady, ano. - Ne, já nemůžu.
- Ne. - Dámy.
- Ale ano. - Já nemůžu.
Nezvládnu to.
Kapka rozveselováku navíc. Na náš účet.
Elizabeth?
Calvine?
Elizabeth.
Calvine?
V pořádku, jsem tady. Dívej se na mě.
Mám strach.
Spolu to zvládneme, slibuju.
Jsem ráda, že jsi tady.
Potřebuju tě. Myslela jsem, že jsi odešel.
Ne, nikam nepůjdu.
Ale ty jsi odešel.
Jsem přímo tady.
Sleduj mě.
Dobře, jdeme na to.
AUTORKA PŘEDLOHY BONNIE GARMUS
LEKCE CHEMIE
Vaše dcera je v pořádku.
Omámili jste mě.
Nemáte zač. Potřebujete močit?
Ne, nepotřebuji.
Teď to několik týdnů nejspíš bude pálit jako žár tisíce sluncí,
ale to přejde.
A možná zaznamenáte inkontinenci,
ale ta obvykle asi po roce sama odezní.
Co kdybych vám teď vaši holčičku přivezla?
- Jak se bude jmenovat? - Ještě nevím.
Vždycky matkám radím moc se tím netrápit. Je to jen jméno.
Pokud vážně nevíte, dejte na aktuální pocit.
- Vztek, takže Mad. - Moc pěkné.
Neteř se taky jmenuje Maddie.
Ne. Jenom Mad.
JMÉNO: MAD ZOTTOVÁ
Ahoj.
Není dokonalá?
To ano.
Jedna rada, doktoři vám řeknou, ať týden zůstanete ležet,
ale oni nerodili.
Já bych ráda zůstala, dokud to půjde.
Manžel zrovna táboří.
Jak dlouho už tady jste?
Skoro dva týdny.
To ne. Ne, to si nemůžu dovolit a musím zpátky do práce.
Do práce? Ona je teď vaše práce.
Sakra.
Mad.
Co z tebe bude?
O SEDM LET POZDĚJI
O PŘESTÁVCE JDI SPORTOVAT, ALE NENECH CHLAPCE AUTOMATICKY VYHRÁT.
MÁM TĚ RÁDA, MÁMA
Prosím.
Pověz. Co se děje?
Prostě mi to řekni.
Prosím. To mě prostě nemáš ráda?
No tak, Mad.
Prosím.
Podlehni svým zvířecím instinktům.
No tak.
Nic nezabírá.
Prosím, Mad. Žádám tě. Pověz mi, co potřebuješ.
Fajn, plač si, jak chceš. Třeba celý měsíc, mně je to jedno.
- Jen do toho, no prosím. - Hej.
To nic.
Do Sanfranciského zálivu dnes připlula loď z Pusanu
a přivezla přes 300 statečných hrdinů z našich břehů.
Čekaly je stovky příbuzných a přihlížejících,
kteří je radostně vítali
po dlouhých šesti měsících na moři.
Jeden z hrdinů po návratu poprvé uvidí svého synka.
- To je táta! Vidím tátu. - Manželky...
Ne, miláčku, není.
Táta se ještě chvíli musí starat o pacienty a pomoct jim domů.
V přístavu se objevily ještě dvě další lodě s hrdiny na palubě...
No, už bude osm, takže...
- Já to udělám. - Dobře.
Raz, dva...
tři, čtyři, pět, šest,
- sedm, osm. - Deset týdnů?
Ne, táta se vrátí za osm týdnů.
- Kolik to je dní, mami? - Strašně moc.
VÝDAJE
OPRAVA VODOVODU
To nic, klid.
Jenom klid. Klid.
Už je dobře.
Máš hlad? To tě trápí?
Juniore! Domů, děkuju.
Já tě chytím. Chytím tě.
Tak.
- Jak zní hlavní pravidlo hraní venku? - Nenosit bláto do domu.
Správně.
Lindo, večeře!
- Ahoj. - Ahoj.
Odmítá jíst.
Doktor mi doporučil umělé mléko, ale podle studie Kolumbijské univerzity
dítě získá protilátky pouze z mateřského mléka.
Navíc kojení uvolňuje oxytocin,
ale ten nám asi bude k ničemu, když umře hlady.
Mám tolik úkolů a nemůžu si je ani sepsat, protože to je další úkol.
Dobře, jsem vyčerpaná už z toho, že to poslouchám.
Pojď.
Panebože, omlouvám se.
- To nic. - Jsem mimo. Půjdu.
Stejně právě vařím v kuchyni čaj. Chce někdo něco?
- Ne, díky. - Ne.
Půjdu. Jsem v pořádku.
Jo, to je tedy vidět.
Snažím se o pravidelný režim. Pečlivě ho dodržuji.
Sleduju, kdy pláče a kdy vylučuje.
Zkouším různé polohy a úhly, úrovně osvětlení...
Co je na tom legračního?
Strašně se mu podobáš. Ohromně chytrá, a tak hrozně hloupá.
Co prosím?
Je to miminko.
Ne řízený vědecký pokus.
To ne, ale ty to prostě asi nechápeš. Já tohle nechtěla.
A myslím si, že teď necítím to, co bych cítit měla.
Máš na mysli to, že její úsměv tě zbaví opuchlého břicha
a šílené bolesti v bradavkách,
protože až teď jsi úplný člověk, že ano?
- Jo, to. - Jo, to je pitomost.
Naprostý výmysl.
Ne, matky svoje děti milují. Mají to v těle.
To jenom moje tělo mě přivádí k příšerným myšlenkám.
K jakým myšlenkám?
Klidně se svěř.
Třeba že bych ji prostě dala pryč.
Ty, Agnes.
Kolikrát jsi chtěla Baileyho těsně po porodu odložit?
- Proč? Někdo ho chce? - Jen dělám průzkum.
Odpověď zní dvakrát. Denně.
Můj bod zhroucení u Lindy? Den šestý.
Takže říkáš, že jednou přece jen budu s Mad mít vztah
postavený na vzájemné lásce a úctě?
S Mad? Takže Madeline? To se u vás v rodině dědí?
Ne. Sestra mi řekla, ať ji pojmenuju podle pocitu.
Žertuješ.
To se moje měly jmenovat Strach a Vyčerpání.
Musím říct, že je milé promluvit si s dospělou,
místo abych pořád jen poslouchala hrůzostrašný ryk.
Ukaž mi tu malou.
Tak pojď.
Ahoj, Mad. Ty jsi ale hodná, že ano? No ano, jsi.
Překvapí tě, kolik se o ní už v tomhle věku dozvíš.
Už takhle malé děti postupně odhalují svoje budoucí já.
Tohle umí číst náladu v místnosti.
Ano, umíš.
To je naše holka.
Povedená práce.
Kdo mi poví, co je to rodokmen?
Rodokmen vám pomůže zjistit váš původ.
Duane, neprovokuj prosím.
Sem napíšete maminku a sem zase tatínka.
Můžou vám s tím i pomoct.
Určitě to všechno budou vědět.
POSLEDNÍ VÝZVA
URGENTNÍ PO DATU SPLATNOSTI
- Ne. - Ne?
Ne.
Nemůžete si vzít druhou hypotéku, když nemáte zaměstnání.
Ano, musím se vrátit k výzkumu. Až ho publikuji...
Ne, ne.
To je teoretická rovina. Jsme banka, nás zajímá jistota.
Buďte vděčná, že vás manžel před smrtí vůbec zahrnul do smlouvy.
To je výkon, použít slova „vděčná“ a „smrt“ v té samé větě.
Až to půjde, dejte dceru do školy a najděte si práci, nebo se dobře vdejte.
Mohla bych vykrást banku.
Domluvte si při odchodu termín s ostrahou.
Vypočítala jsem sazbu
z vaší roční mzdy navýšené o příplatek, protože to odevzdáte pod svým jménem.
A kolik to tedy na hodinu dělá?
Osm dolarů.
Na hodinu? Žertujete.
Ano, platí vám neuvěřitelně štědře.
Fajn.
Proč můj pokus nevychází?
Máte dva problémy.
Prvním je příliš vysoká teplota. Musíte ji o 15 stupňů snížit.
Dobře, a ten druhý?
Neřešitelný.
Prosím, ostatním ani slovo.
Samozřejmě.
Mějte se.
- Máte vedle sebe dítě. - Promiňte.
Nesahat.
Ano?
Osm dolarů prosím.
- Jen mezi námi? - Jistě.
Dobře. Tak jo.
Mám rezervaci i kufr zabalený.
Ani jedna mince mi nezbývá.
A jako dítě s dechem zatajeným
výzvu „Na palubu!“ očekávám.
Znovu díky.
Vždycky si to rád nechám zkontrolovat. Pro všechny případy.
Když se manželka vrátila z nemocnice, chtěla jen tohle.
Divím se, že nechodí Boryweitz. Čekala jsem ho.
Ten ne, přeřadili ho na DNA.
DNA?
Jo, s Donattim jsou zavrtaní v...
v bývalé Evansově laboratoři.
SOUKROMÁ LABORATOŘ – NEVSTUPOVAT
Elizabeth?
Slečno Zottová.
A tohle jistě bude Madeline. Není krásná?
Ukradli jste naši práci.
Elizabeth, můžu to vysvětlit.
Z čeho přesně nás tu obviňujete?
Máte tu vyvěšený protokol, který jsem sama napsala.
Odkazujete na naše poznámky, na naši studii.
Mysleli jste si, že nepoznám vlastní práci?
Gratuluji, slečno Zottová.
Získali jsme Remsena.
A dokonce jsme vás jmenovali v poděkování.
Vy ničemu z toho nerozumíte. Netušíte, jaké to má dopady
ani jaký to má význam pro obor a naše chápání světa.
To já budu pokračovat v našem výzkumu. V našem výzkumu!
A přivedu ho dál a taky to udělám rychleji a úspěšněji.
Já jsem totiž vědkyně, kdežto vy jste zloděj!
A vy podvodník.
My si poradíme samy.
Proč nosíš chlapecké boty?
Jsou to prostě boty.
A proč mají stejnou barvu jako Jimmyho?
Půjdu mu říct, že máš stejné boty.
- Mám i holčičí. Doma. - Jimmy!
Elizabeth, proboha svatýho.
Už přes tři roky dělám domácího kutila.
Mohla jsem se buď za chodu učit, nebo ke všemu volat instalatéra.
Díky.
Jo, jen chci v téhle čtvrti udržet mír.
Tak jo, budiž... světlo.
No tak to by bylo.
A teď nejlepší část domácích úprav.
Co tady máš k pití?
Pět různých směsí na výrobu umělého mléka.
A tohle.
Perfektní.
To tě naučit nedokážu.
Počkej.
Už je to šest hodin.
Tak dlouho Mad bez přerušení ještě nespala.
- Myslím teď při rekonstrukci. - Máma už se vžívá do role.
Můžu mít otázku možná až příliš na tělo?
To se uvidí.
Přemýšlela jsem o tom našem dřívějším rozhovoru.
Ty jsi těhotenství neplánovala?
Zjistila jsem to, když jsem dokončovala práva.
A Charlie začínal svou praxi, tak jsem čekala.
A pak přišel Junior a čekala jsem dál.
A pak Charlieho nasadili a...
Víš, kam mířím.
Lituješ toho?
Kdybych se mohla vrátit v čase s vědomím všeho, co vím teď,
pár věcí bych změnila.
Ale vím, že žena, která tady dneska sedí,
ta, co vychovala dvě děti prakticky sama,
je tím mnohem zocelenější.
Stálo mě to dost bolesti,
ale nečekala jsem, že současně poroste i moje schopnost se radovat.
Ne.
Nelituju, že jsem se stala matkou. Ale pár věcí lituju.
Většinou na ně únavou zapomínám.
Sice jsi mi řekla, že pochybnosti a pocit viny jsou normální,
ale já ještě pořád neprožívám ty kouzelné chvíle.
Však ony přijdou.
Ne že bych na tohle byla odbornice,
ale řekněme, že tu svou bláznivou kuchyňolaboratoř uvedeš do provozu,
aniž bys vyhodila čtvrť do povětří. Co potom?
No, s Calvinem jsme nezískali ten grant, o který jsme usilovali,
takže mám v úmyslu dokončit náš výzkum.
A když ho zvládnu publikovat sama, získám přístup do kterékoli laboratoře.
Jasně.
Ale nepotřebuješ chemikálie a laboratorní náčiní?
„Zdravím. Tady Fran Frasková.“
Ne.
„Zdravím, drahoušku.“
To ne.
„Zdravím. Zdravím.“
Zdravím, tady Fran Frasková z Hastingsova ústavu.
Jo. Volám, protože bych...
Mám výjimečnou objednávku pro naši externí laboratoř.
Bude... To... Jo. Laboratorní vakuum?
Potřebujeme další.
Bunsenovy kahany, odměrné válce, kádinky...
- A co se tady zkoumá? - To vám nesmím říct.
Kvůli ochraně, nosních sliznic před výpary?
Přesně tak.
Tady máš.
Ahoj.
Neřekla jsem ti o bratrovi.
Něco málo ano.
Znala jsem ho líp než kohokoli jiného.
Skoro jako by se do mě nějak otisknul.
Jasně jsem vnímala jeho přítomnost při každé interakci a v každé místnosti.
Vím přesně, co by řekl, kdyby tady teď byl.
Ale u tebe to nedokážu,
protože o tobě toho pořád víc nevím, než vím.
Co chceš vědět?
Taky jsem nikoho neměl.
Chci vědět všechno.
Chci vědět, jaký jsi byl v dětství.
Chci vědět, jaký bys byl otec.
Vím, že jsem ti to neřekla, ale ty víš, že tě miluju, že ano?
Co tě to napadlo takhle se zjevit?
Měl jsi přiletět až pozítří.
Uvolnilo se místo na C-124 z Landstuhlu a já po něm skočil.
Půlka těch slov mi nic neříká.
Tati!
Holčičko moje.
Kolik měříš? Dva metry?
Mám 120 centimetrů.
Ahoj, mrňousku. Neboj se.
Máma mi vyprávěla, jak jsi byl statečný, když jsem tu nebyl.
Napadlo mě přivézt ti tohle.
Nechceš tátu obejmout?
Možná až po zmrzlině?
- Zmrzlina! - To je ono.
O tomhle objetí jsem snil.
VÍTEJ DOMA, TATI!
Nech to někde v kuchyni.
- Rayi, nejdřív pusť tuhle. - Dobře, tak jo.
Vypadáš nebezpečně.
Ahoj.
- Mělas Agnesin chleba? - Jinak to nešlo.
- Ahojky. - Ahoj.
Pojď sem.
Charlie, to je Elizabeth Zottová.
Nejupřímnější soustrast.
- Vidím na těch žebírkách melasu? - To zírám.
Na způsob z Kansas City. Tak je dělal táta.
- Copak neseš? - Rybízový koláč.
A jak dobrý? Nechci být ve vlastním domě číslo dva.
Tak to ho radši neservíruj.
Pojď za mnou.
Jodie, Rhoda, Agnes. Pamatujete si Elizabeth?
- Jak se máš? - Ahoj.
Ahoj, moc ráda vás znovu vidím ve chvíli,
kdy mi v reakci na extrémní stres v těle neproudí norepinefrin.
Neznám vědeckou příčinu, ale vím, jaké to bylo.
Jdeme tančit.
No ahoj.
Jo.
Ukaž se.
Správně.
Ahojky, maličká.
Harriet se zmínila o tom neuvěřitelném koláči.
Curtis Wakely.
Elizabeth Zottová. Odkud znáte Sloanovy?
Až tady odsud.
Přebírám to tady coby reverend u baptistů.
Kdybyste potřebovala reverenda nebo ochutnavače, rád pomůžu.
Ochutnavači jsou u mě vítáni.
Církev až tak ne?
Otec byl kazatel, takže mám k víře složitý vztah.
A jsem vědkyně, takže mám k víře složitý vztah.
S těmi rád debatuju.
Ono není příliš o čem,
když jedna strana nabízí důkazy a druhá vinu.
- Prom... Moc mě těšilo. - Nápodobně.
Copak to tady máte?
Káču.
Káču? Vidíš to?
Chybělo mi vídat vás u dřezu, pane vedoucí chirurgu.
Lásko.
Bylo to dneska příliš?
Nejspíš ano.
Ale zároveň bylo skvělé zase všechny vidět.
Jo, viděla jsem, jak ses zas spřáhl se Sanfordem.
Jak se má?
Dobře.
Pořád dělá v Kaiser Sunset.
Prý tam hledají nového vedoucího praktikantů na chirurgii.
Nejsi zpátky ani týden.
Platili by dobře, Harr. Vážně moc dobře.
Jo? A co pracovní doba?
Ta bude, jaká bude.
- Je to příležitost. - Pro tebe.
Mám dojem, že už jsem se načekala dost.
Co tím chceš říct?
Na jaře mám advokátní zkoušku.
Když projdu, Eugene mi nabídl pozici společnice.
- Kdy jsi mi to chtěla říct? - Teď.
- A... - To není všechno?
A chtějí, abych vedla Adams-Washingtonský výbor
a zabránila proměně naší čtvrti v dálnici.
Takže během mé nepřítomnosti ses stala pánem domu ty?
Oba toho máme hodně.
Nějak to zvládneme.
A to proboha jak? Děti nás potřebují oba.
Já jsem bez obav.
Jo? Jak to?
Protože je řeč o tobě a o mně.
- Pane Masone? - Jak se máte?
Dobře.
Nerad si stěžuji, ale dnešní veslování stálo za houby.
No tedy.
Je tu nepořádek, já vím.
Nemám o vás zprávy, tak jdu na kontrolu.
Vypadáte unaveně.
Co nějaká pomoc? Máte?
- Občas se zastaví sousedka. - Výborně. Blízkost je klíčová.
A dbáte o sebe? Veslujete?
Když se najde chvilka.
Zval jsem vás za rok, ale náš druhý si zlomil nohu,
takže vás potřebuji co nejdřív, nejpozději příští týden.
- Cože? Ne, jsem... - Unavená? Zaneprázdněná?
Nejspíš řeknete, že nemáte čas.
- Protože nemám. - A kdo ano?
Dospělost se přeceňuje, nemyslíte? Vyřešíte problém a přijde deset nových.
Ale když vás těsně před úsvitem pošplíchne voda z pravoboku?
Hned je zas dobře.
No, hurá do nemocnice.
Tak příští týden, dvojko.
Miluju tě.
Já vím.
Myslela jsem na tvého tátu.
Říkával, že jazz ho naučil myslet.
Jak se posadit a dovolit myšlenkám, aby ho zavedly, kam chtějí.
Měl spoustu myšlenek.
A tanečních figur.
Počkat, připadá ti to legrační?
Sloanovi.
Poslouchej.
No tak, Mad.
Co mám vlastně slyšet?
Zrovna se smála.
Je to v tomhle věku vůbec normální?
Možná je vlastně dost napřed, nepřekvapivě.
Snad zdědila po rodičích i jejich skromnost.
Copak je?
Nemůžu sepsat rodokmen.
To nic, já svůj taky ne.
Ahoj.
- Ahoj, tati. - Ahoj.
Ahoj, mami. Ahoj, Šestatřicítko.
Tak jak bylo ve škole?
Paní Mudfordová mě asi nemá ráda.
Vysoce nepravděpodobné.
Kdykoli jí položím otázku, zatváří se takhle.
To je zamračení. Nebo úšklebek.
Jaký je rozdíl mezi zamračením a úšklebkem?
Žádný, jsou to synonyma.
Aha.
Chutnal ti dnešní oběd?
Ano, byl výtečný.
I dýňové muffiny? Změnila jsem recept.
Byly vynikající.
Madeline Zottová.
Nepekla jsem muffiny, ale brownies s arašídovým máslem.
Nejíš svoje obědy, a co je horší, lžeš mi.
Nehneme se odsud, dokud neřekneš proč.
ŠTYCH ZA ŠTYCHEM
Když jsem byla malá,
moje matka kvůli válce nemohla nikde sehnat punčochy.
A tak si pletla vlastní.
Ale bez pásku.
Takže to vlastně byly jen... ponožky.
A tak...
Naše sledovanost ochabuje víc než moje péro.
Starší ženy ji zbožňují. Uklidňuje je.
Ne, Waltře, ona je nudí.
A navíc potřebujeme, aby se dívali chlapi,
protože ti mají peníze na nákup zboží od našich sponzorů,
a tak dostávám peníze na nákupy i já.
Tohle je Gertin poslední den tady a možná i její poslední nádechy na zemi.
Phile, dopřej jí aspoň nějaké rozloučení s pořadem.
Ta bába letí. Najdi náhradu.
Nějakou mladou, ale elegantní.
Působící mateřsky, ale sexy.
Mateřsky a sexy. Jasně.
OTEC WALTER
MATKA
ROZVOT
- Je tu pan Walter Pine? - Teď nemůže.
Pane Pine.
Casting na sestřičky je dole vlevo.
Ne, přišla jsem s vámi probrat obědy své dcery.
- Obědy? - Správně.
Můžu si zajít pro svačinku?
Jo. Jasně, zlatíčko. Běž za Sharon.
Promiňte, ale kdo jste a proč stojíte v mojí kanceláři?
Elizabeth Zottová, matka Madeline Zottové.
Posaďte se.
Ne, na tohle není třeba si sedat.
Vaše dcera už měsíce bere té mojí obědy.
A to mě zkrátka nutí se ptát.
Nemá zaopatřenou výživnou stravu od svého zaopatřovatele?
Tak jo. Moje dcera je velmi dobře živená.
To já vím, protože ji krmím já.
Pane Pine.
Přála bych si mít čas a prostředky k živení obou našich dcer.
Ale momentálně mám dvě zaměstnání. Tři, pokud jako já počítáte i rodičovství.
A coby rodič nebudu ve výživě dělat kompromisy.
Správná výživa je primárním katalyzátorem vývoje.
Správná výživa není koníček, ale společenství, rodina, zkrátka nutnost.
Z obav o vaši dceru nesu recept na svůj koláč plněný kuřecím.
A taky vzorek, ať můžete ochutnat křupavost těsta
a viskozitu náplně.
Taky mám ovesné sušenky a... Ne. Ty si nechám, z principu.
Jednu tady nechám. Amandě.
O tu sušenku se s otcem neděl.
Neměl moc práce.
KOLÁČ S KUŘECÍM PŘÍSADY
Co?
Hej!
- Přeskočilo vám? - Promiňte.
Jsem televizní producent
a jsem přesvědčený, že z vás může být hvězda odpoledního vysílání.
Proto bych vám rád nabídl práci.
A sice roli moderátorky našeho nového pořadu o vaření.
Praštil jste se?
Ne.
Pane Pine, já jsem vědkyně. Vědkyně, která nesleduje televizi.
Prosím, jen to zvažte.
A už se stalo. Zvážila jsem to. Prosím, ustupte.
Měla jsem zvednutou ruku, ale nedívala se na mě.
Intrikánka.
Proč?
Překlad titulků: Růžena Svobodová