Тепер уже грають другу половину четвертого інінґа.
Я встиг би подивитися весь матч і вернутися.
Може, десь тут є радіо.
Не дай Боже, щоб ми тут розважалися.
Це випробування очікуванням – якесь варварство.
Я знайшов буфет.
І там дуже симпатичні волонтерки-медсестрички.
- Чудово. - Тримай.
- Будьмо. - Будьмо.
І чому б у лікарні не робити товщі стіни?
Зробити вам анестезію?
Скільки це коштує?
Залежить від того, скільки одиниць ми використаємо. Зазвичай доларів 45.
Якби я знала, що так дорого, я б сама її приготувала.
Ну все, моя хороша.
- Пора. О так. - Ні, я не можу.
- Ні. - Дівчата.
- Можеш. - Не можу.
Я не можу.
Я знайшла трохи чарівних крапельок. За наш рахунок.
Елізабет?
Келвін?
Елізабет.
Келвін?
Усе добре. Я тут. Дивися на мене.
Мені страшно.
Ми це зробимо разом. Обіцяю.
Як добре, що ти тут.
Ти мені потрібен. Я думала, тебе нема.
Ні, я ніде не дінуся.
Але ж дівся.
Я тут.
Дивися на мене.
Ну все, починаємо.
НА ОСНОВІ КНИЖКИ БОННІ ҐАРМУС
УРОКИ ХІМІЇ
З вашою донею все добре.
Ви дали мені наркотик.
Нема за що. Вам треба помочитися?
Ні, не треба.
Наступні тижні,
скоріше за все, щораз відчуття буде, ніби пісяєте вогнем.
Але з часом ставатиме легше.
Ще ви можете помітити часткове нетримання сечі,
але зазвичай воно саме проходить приблизно через рік.
Ну що, я принесу вашу дівчинку?
- До речі, як її звати? - Я про це не думала.
Я завжди кажу мамочкам не зациклюватися.
Ім'я – це ім'я.
А якщо все-таки не знаєте, спитайте себе, що відчуваєте.
- Лють. Тому Мед. - О, гарно.
Мою племінницю звуть Медді.
Ні. Просто «Мед».
ІМ'Я: МЕД ЗОТТ
Привіт.
Вона ідеальна.
І справді.
Дам вам одну пораду: лікарі казатимуть, щоб ви відпочили тиждень,
але ж вони не народжували.
Спробуйте пробути тут якнайдовше.
От мій чоловік поїхав на природу.
І давно ви тут?
Майже два тижні.
О ні. Ні. Я не маю таких грошей, і мені треба вертатися до роботи.
Роботи?
Тепер ваша робота – це вона.
Чорт.
Мед.
Ким же ти станеш?
ЧЕРЕЗ СІМ РОКІВ
ГРАЙСЯ НА ПЕРЕРВІ В ІГРИ,
АЛЕ НЕ ДАВАЙ ХЛОПЦЯМ АВТОМАТИЧНО ПЕРЕМАГАТИ.
ЛЮБЛЮ – МАМА
Будь ласка.
Скажи. Що не так?
Просто скажи.
Будь ласка. Може, я тобі не подобаюся?
Давай, Мед.
Прошу тебе.
Мед, піддайся первісному інстинкту.
Ну.
Нічого не допомагає.
Прошу тебе, Мед. Благаю. Скажи, що тобі треба.
Ну й добре. Плач скільки хочеш. Хоч до наступного місяця, мені байдуже.
Байдуже. Будь ласка.
Усе добре.
У затоку Сан-Франциско сьогодні прибув авіаносець з Пусану,
на якому повернулися понад 300 наших відважних героїв.
Сотні родичів і перехожих вийшли на пристань, щоб привітати
та обійняти хоробрих військовиків,
які вернулися додому після піврічної служби в морі.
Один з героїв повернувся й уперше побачив свого сина.
- Глянь! Тато. Бачу тата. - Інших зустрічали дружини...
Ні, сонечко, це не тато.
Тато ще не може повернутися. Він дбає про пацієнтів
і допомагає їм вернутися додому.
Іще в док зайшли два транспортні судна, на яких сотні наших відважних...
Уже майже 20:00, значить...
- Я хочу це зробити. - Добре.
Раз, два...
три, чотири, п'ять, шість,
- сім, вісім. - Десять тижнів?
Ні, ще вісім тижнів, і тато буде вдома.
- Мамо, скільки це днів? - Дуже багато.
ВИТРАТИ
УСУНЕННЯ ТЕЧІ
Усе добре. Тихо.
Усе добре. Добре.
Отак.
Ти голодна? Тому плачеш?
Джуніор! Додому, будь ласка.
Я дожену. Я тебе дожену.
Ну все.
Яке перше правило вуличних ігор?
Не тягти грязюку в будинок.
Правильно.
Ліндо, сідаємо вечеряти!
- Привіт. - Привіт.
Вона не їсть.
Лікар порадив годувати сумішшю,
але дослідження Колумбійського університету каже,
що дитина отримує антитіла від мами лише з грудним молоком.
А ще грудне вигодовування сприяє виробленню окситоцину,
але навряд чи окситоцин допоможе, коли вона вмре від голоду.
І в мене безліч справ, а я і списку не можу скласти,
бо це ще додаткова справа.
Ясно. Я просто послухала, а вже втомилася.
Заходь.
О боже. Вибач.
- Усе добре. - Я сама не своя. Я піду.
Я все одно роблю чай на кухні. Дівчата, ви щось хочете?
- Ні, дякую. - Мені нічого.
Я можу піти. Усе нормально.
Та я бачу, що все чудово.
Я пробую привчити її до розкладу. Я роблю все чітко за годинником.
Я контролюю кожен плач, кожне випорожнення.
Я пробую різні пози, кути, рівні освітлення...
Що в цьому може бути смішного?
Ти така на нього схожа. Неймовірно розумна й дуже-дуже дурна.
Що-що?
Вона дитина.
Вона – не контрольований науковий експеримент.
Ні, ти, напевно, не розумієш. Я цього не хотіла.
І тепер, здається, не почуваю того, що мала б почувати.
Ти про те, що від її усмішки в тебе зменшується набряклий живіт
і зникає нестерпний біль у сосках,
що до її появи ти не була повноцінною людиною?
- Так, про це. - Це маячня.
Абсолютна вигадка.
Ні. Мами люблять своїх дітей. Така їхня біологія.
А моя біологія викликає в моїй голові жахливі думки.
Які саме?
Кажи.
Наприклад, чи не краще її віддати?
Слухай, Аґнес.
Скільки разів ти думала відмовитися від Бейлі після його народження?
- А що? Хтось хоче забрати? - У нас тут дослідження.
Відповідь – двічі. На день.
Мій переламний момент з Ліндою? Шостий день.
Хочеш сказати, що колись у нас з Мед будуть стосунки,
побудовані на взаємній любові й повазі?
Мед? Тобто Медлін? Так звали когось з твоїх рідних?
Ні. Медсестра сказала назвати її так, як я почувалася.
Ти жартуєш.
Треба було назвати своїх Страх і Виснаження.
Знаєш, приємно поговорити з іншою дорослою людиною,
а не тільки слухати несамовиті крики.
Покажи мені цю лялю.
Отак.
Привіт, Мед. Ти така молодець. Так-так, молодець.
Не повіриш, скільки всього розумієш про дитину в цьому віці.
Вони постійно проявляють майбутніх себе в найменших дрібницях.
Ця мала відчуває настрій інших людей.
Так, відчуває.
Яка ж чудова дівчинка.
Молодець.
Хто може сказати, що таке сімейне дерево?
Сімейне дерево – це спосіб дізнатися, звідки ви взялися.
Дуейн, поклади руки на парту.
Тут буде ваша мама, а отут буде тато.
Можете заповнити разом з батьками.
Вони знають усі відповіді.
ОСТАННЄ НАГАДУВАННЯ
ТЕРМІНОВО ПРОСТРОЧЕНО
ТЕРМІН СПЛИВ
- Ні. - Ні?
Ні.
Ви не можете взяти другу іпотеку, не маючи роботи, щоб її виплачувати.
Мені треба вернутися до дослідження. І коли його опублікують...
Ні, ні-ні.
Це теорія. Ми банк. Ми працюємо з тим, у чому впевнені.
Будьте вдячні, що чоловік додав вас у договір перед смертю.
Як вдало ви користали слова «вдячна» і «смерть» в одному реченні.
Як дитина підросте, одразу віддайте в школу.
Потім знайдіть роботу, де платять реальні гроші,
або одружіться з багатим.
Я точно могла б пограбувати банк.
На виході домовтеся про зручний час з нашим охоронцем.
Я вирахувала погодинну ставку,
виходячи з вашої річної зарплати, надбавок і того, що ви подасте роботу
так, ніби над нею працювали лише ви.
І яка ж ця погодинна ставка?
Вісім доларів.
На годину? Ви жартуєте.
Згодна. Вам платять разюче багато.
Гаразд.
Що не так з моїм експериментом?
У вас дві проблеми.
Перша: тут зависока температура. Її треба зменшити на 15 градусів.
Ясно. А друга?
Нерозв'язна.
Прошу, не кажіть про мене іншим хімікам.
Авжеж, не казатиму.
До зустрічі.
- Там дитина. - Вибачте.
Не чіпайте.
Вісім доларів, будь ласка.
- Це ж лишиться між нами? - Звісно.
Хороша... Ну все.
Я взяла валізу Забронювала місце
Витратила кожен пенні, який могла
Мов дитя, що згоряє від нетерпіння
Я хочу почути: «Усі на борт!»
Ще раз дякую.
Завжди корисно, щоб хтось іще глянув.
Ну, про всяк випадок.
Моїй дружині хотілося лише цього, коли вона вийшла з лікарні.
Дивно, що Боривіца нема. Я думала, він буде перший у черзі.
О ні. Його перевели на ДНК.
ДНК?
Так. Вони з Донатті засіли в...
колишній лабораторії Еванса.
ХІМІЧНА ЛАБОРАТОРІЯ СТОРОННІМ НЕ ЗАХОДИТИ
Елізабет?
Міс Зотт.
А це, мабуть, Медлін. Яка ж гарненька.
Ви вкрали нашу роботу.
Елізабет, ми можемо пояснити.
У чому саме ви нас звинувачуєте?
У вас на стіні розклеєно протокол, який я написала.
Ви посилаєтеся на наші записники, нашу працю.
Ви думали, я не впізнаю власну роботу?
Поздоровляю, міс Зотт.
Ми отримали грант Ремсена.
Ми навіть... Навіть додали ваше ім'я в розділ подяк.
Ви не розумієте, що все це значить. Ви не усвідомлюєте ні наслідків,
ні того, що це значить для галузі чи для нашого розуміння світу.
Я продовжу наше дослідження.
Наше дослідження!
І я зроблю його масштабнішим, і я зроблю це швидше й краще,
бо я – вчений, а ви – злодій!
А ти – шахрай.
Ми ні в кого нічого не крадемо.
Чому в тебе хлопчаче взуття?
Це просто взуття.
Тоді чому воно такого ж кольору, як у Джиммі?
Я скажу Джиммі, що у вас однакове взуття.
- У мене є дівчаче взуття. Удома. - Джиммі!
Елізабет. Господи ти боже.
Я вже три роки все лагоджу в будинку сама.
Або вчишся на ходу, або шукаєш майстра щораз, як тече унітаз.
Дякую.
Просто не хочеться, щоб сусіди пересварилися.
Ну, хай буде... світло.
Що ж, от і все.
А тепер – найкраща частина ремонтних робіт.
Що в тебе є випити?
У мене є п'ять синтетичних дитячих сумішей.
І ще оце.
Ідеально.
Такого я не можу навчити.
Чекай.
Минуло вже шість годин.
Так довго Мед ще точно не спала, не прокидаючись.
Тоді, коли я займаюся лабораторією.
Мама потроху вчиться.
Можна поставити тобі потенційно безцеремонне питання?
Зараз дізнаємося.
Я думала про ту нашу розмову.
Ти що, не планувала завагітніти?
Я закінчувала юридичний, коли дізналася.
А в Чарлі починалася інтернатура, тому я стала чекати.
А потім народився Джуніор, і я знов чекала.
А потім Чарлі призвали в армію, і...
Бачиш, яка тенденція.
Ти шкодуєш?
Якби можна було вернутись у часі, знаючи те, що я знаю тепер,
я б дещо змінила.
Але я знаю, що жінка, яка сьогодні сидить перед тобою,
яка майже сама виростила двох дітей,
завдяки цьому набагато загартованіша.
Було багато болю,
але я не очікувала, що разом з ним зросте й моя здатність
почувати радість.
Ні.
Я не шкодую, що народила дітей. Але шкодую про дещо інше.
Та я занадто втомлююся, щоб про це думати.
Я пам'ятаю, ти казала, що нормально почувати сумніви й вину,
але в мене й досі нема тих чарівних миттєвостей.
Вони будуть.
Я, звісно, не маю досвіду в цій сфері, але...
припустимо, що ти добудуєш цю шалену псевдолабораторію-кухню,
і навіть нічого в нашому районі не вибухне. А що далі?
Ну... ми з Келвіном не отримали грант, на який націлилися,
тому я планую завершити наше дослідження.
Якщо я зможу сама його опублікувати, мене впустять у будь-яку лабораторію.
Ясно.
А хіба для хімічних експериментів не потрібні реагенти та обладнання?
«Вітаю. Це Френ Фраск».
Ні.
«Привіт, подружко».
Не так.
«Вітаю. Вітаю».
Вітаю. Це Френ Фраск з Гастінґза.
Так. Я дзвоню для того,
щоб зробити позапланове замовлення для нашої допоміжної лабораторії.
Це... Так. Лабораторний пилосос?
Потрібен ще один.
Пальники Бунзена, мірні циліндри, мензурки...
- І для чого ця лабораторія? - Не маю права казати.
Для захисту слизових оболонок від шкідливих випарів?
Саме так.
Бери.
Привіт.
Я так і не розказала тобі про брата.
Трохи розказала.
Я знала його краще за всіх у світі.
Він ніби залишив на мені свій відбиток.
Я так ясно відчувала його в кожній розмові,
у кожній кімнаті, куди заходила.
Я точно знаю, що б він сказав, якби зараз був тут.
Але з тобою я так не можу,
бо я набагато більше не знаю, ніж знаю.
Що ти хочеш знати?
У мене теж нікого не було.
Я хочу знати все.
Хочу знати, який ти був у дитинстві.
Хочу знати, яким ти був би батьком.
Я знаю, що не казала тобі, але ж ти знаєш, що я тебе кохала?
Що ти собі думав: узяти й отак приїхати?
Твій літак мав прилетіти через два дні.
Звільнилося місце на C-124, який летів з Ландштуля, і я в нього застрибнув.
Я не зрозуміла жодного слова.
Тато!
Донечка.
Який у тебе зріст? Два метри?
Сто двадцять сантиметрів.
Привіт, малий. Не бійся.
Мама розповіла, який ти був сміливий весь час, поки мене не було.
Я подумав, що тобі сподобається.
Може, обнімеш тата?
Чи спершу поїмо морозива?
- Морозиво. - Ну от.
Я мріяв про ці обійми.
ВІТАЄМО ВДОМА, ТАТУ!
Неси в кухню.
- Рей, спершу постав оцю. - Добре.
Який ти небезпечний.
Привіт.
- Куштувала хліб Аґнес? - Вона не дала мені вибору.
- Привіт. - Привіт.
Іди сюди.
Чарлі, це Елізабет Зотт.
Співчуваю твоїй утраті.
Це патока на реберцях?
Я вражений.
Так готують у Канзас-Сіті, і батько так їх смажив.
- А в тебе там що? - Пиріг з ожиною.
Добрий вийшов? Не хочеться, щоб гості готували краще за господарів.
Тоді краще його не подавати.
Ходімо.
Джоді, Рода, Аґнес. Ви ж пам'ятаєте Елізабет?
- Як справи? - Привіт.
Привіт. Дуже приємно вас бачити,
коли в тілі не вирує норепінефрин
в результаті гострої реакції «бий або тікай».
Нічого не тямлю в науці, але пам'ятаю це почуття.
Починаються танці.
О так.
Давай.
Так-так.
Привіт, маленька.
Гарріет розказала мені про цей неймовірний пиріг з ожиною.
Я Кертіс Вейклі.
Елізабет Зотт. Звідки ви знаєте Слоанів?
Щойно познайомився.
Я тепер пастор замість батька у Першій баптистській церкві.
Якщо вам знадобиться пастор або дегустатор,
я з радістю вас виручу.
Буду рада бачити вас на дегустаціях.
Але не в церкві?
Батько був проповідником, тому з вірою в мене складні стосунки.
А ще я вчений, і через це теж у мене складні стосунки з вірою.
Я з радістю подискутую.
Нема про що дискутувати,
коли одна сторона має докази, а інша – почуття вини.
- Ви... Було приємно познайомитися. - І мені.
У що ви тут граєтеся?
Це дзиґа.
Дзиґа? Бачиш?
Як же вас не вистачало біля цієї мийки, головний хірург Слоан.
Любий.
Сьогодні всього було забагато й зарано?
Так, можливо.
Але так чудово було знов усіх побачити.
Так. Я бачила, що ви з Сенфордом знов щось замишляли.
Як у нього справи?
Добре.
Він і досі працює в «Кайзер-Сансет».
Каже, що там потрібен новий старший ординатор у загальну хірургію.
Ти ще й тижня не пробув удома.
Пропонують добру зарплату, Гарр. Дуже-дуже добру.
Так? А скільки треба працювати?
Стільки, скільки треба.
- Це прекрасна можливість. - Для тебе.
Я вважаю, що я вже давно відкладаю своє життя на потім.
Як це розуміти?
Я записалася на весняний адвокатський іспит.
Юджин пропонує мені посаду молодшого юриста, якщо я його складу.
- І коли ти збиралася сказати мені? - Зараз.
- І... - Є ще «і»?
І мене попросили очолити комітет Адамса-Вашингтона,
щоб завадити створенню з нашого району автомобільної розв'язки.
Я що, став містером Гарріет Слоан, поки мене не було?
Для нас це буде занадто складно.
Ми впораємося.
І як же ми це зробимо? Дітям потрібні ми обоє.
А я не переживаю.
Так? Чому?
Бо це ми з тобою.
- Д-р Мейсон? - Міс Зотт, як ваші справи?
Добре.
Не хочеться вам жалітися, але вранці я жахливо повеслував.
Ого.
У мене безлад, я знаю.
Давно вас не бачив і вирішив навідатися.
У вас утомлений вигляд.
Що з допомогою? Є хтось?
Сусідка заходить.
Прекрасно. Близькість критично важлива.
Ви ж про себе дбаєте? Веслуєте на тренажері?
Коли знаходжу час.
Я казав приходити через рік, але мій другий номер зламав ногу,
тому ви мені потрібна якнайшвидше. Щонайпізніше через тиждень.
- Що? Ні. Я... - Утомлена? Зайнята?
Мабуть, скажете, що не маєте часу.
- Бо я його не маю. - А хто має?
Погодьтеся, доросле життя переоцінене.
Розв'язуєш одну проблему – виринає ще десять.
Але прохолодні бризки води в обличчя з правого борту, перед самим світанком?
Від них стає краще.
Ну, мені пора в лікарню.
Чекаю через тиждень, другий номер.
Я тебе кохаю.
Я знаю.
Я саме думала про твого тата.
Він казав, що джаз навчив його думати.
Сидіти й не заважати ідеям вести його, куди їм заманеться.
Він мав багатий запас ідей.
І танцювальних рухів.
Чекай, тобі від цього смішно?
Будинок Слоанів.
Послухай.
Ну, Мед.
Що саме я маю почути?
Вона тільки що сміялася.
Це взагалі нормально в її віці?
Думаю, вона дуже розумна. І це не дивно.
Надіюся, вона успадкувала батьківську скромність.
Що сталося?
Не можу зробити сімейне дерево.
Подумаєш. Я теж не можу.
Привіт.
- Привіт, тату. - Привіт, доню.
Привіт, мамо.
І тобі привіт.
Ну, розказуй: що було в школі?
Здається, місіс Мадфорд мене не любить.
Дуже малоймовірно.
Щораз, як я про щось її питаю, вона робить губами отак.
Це сердите лице. Або гримаса.
А яка різниця між сердитим лицем і гримасою?
Ніякої. Це синоніми.
Ясно.
Смачний сьогодні був обід?
Так. Дуже смачний.
А гарбузові кекси сподобалися? То був новий рецепт.
Дуже сподобалися.
Медлін Зотт,
я не пекла гарбузових кексів. Я зготувала брауні з арахісовим маслом.
Ти не їси обід, і навіть гірше: ти мені брешеш.
Тому ми нікуди не підемо, поки ти не поясниш чому.
«ВЧАСНИЙ СТІБОК»
Коли я була мала...
через війну мама не могла купити собі панчіх.
Тому вона сама собі плела панчохи,
але без пояса.
Тобто це були просто... шкарпетки.
А значить...
Наші цифри млявіші за мій член.
Вона подобається стареньким. Від неї їм стає спокійно.
Ні, Волтере, від неї їм стає нудно.
До того ж треба, щоб нас дивилися чоловіки,
бо чоловіки мають гроші, за які купують товари наших спонсорів,
і тоді я теж маю гроші на покупки.
Сьогодні в Ґерти останній день на каналі. А можливо, й на цій землі.
Філ, дай їй хоча б записати прощальний випуск.
Бабку звільнено. Знайди когось на заміну.
Молоду, але елегантну жінку.
По-материнськи турботливу, але щоб хотілося її трахнути.
Мама, яку хочеш трахнути. Ясно.
БАТЬКО ВОЛТЕР
МАТИ
РОЗЛУЧЕННЯ
- Мем, я до Волтера Пайна. - Він зайнятий.
Містер Пайн.
Проби на медсестер унизу ліворуч.
Ні, я прийшла обговорити з вами питання обідів моєї дочки.
- Обідів? - Саме так.
Можна я піду щось з'їм?
Так. Авжеж, доню. Іди до Шерон.
Вибачте, хто ви й чому прийшли в мій кабінет?
Я Елізабет Зотт, мама Медлін Зотт.
Сідайте.
Ні, це не сидяча розмова.
Щодня вже кілька місяців ваша дочка забирає обід у моєї.
І в мене виникає питання:
може, її годувальник не годує її поживними стравами?
Ну все. Моя дочка дуже якісно харчується.
Я знаю, бо це я її годую.
М-ре Пайн.
Я б хотіла мати час і ресурси годувати й свою дочку, й вашу,
але так склалося, що в мене дві роботи.
Навіть три, якщо рахувати материнство. А я рахую.
Як мама, я не йду на компроміси в питанні якості харчування.
Якісне харчування – головний каталізатор росту моєї дочки.
Якісне харчування – це не хобі. Це...
Це громада, це родина. Воно життєво важливе.
Я переживаю за вашу дочку, тому ось вам мій рецепт пирога з куркою.
І шматок на пробу, щоб знати, якою повинна бути хрусткість тіста
і в'язкість начинки.
Ще в мене є вівсяне печиво та... Ні. Його я принципово не дам.
Ну, одне залишу. Для Аманди.
Не ділися печивом з батьком.
Він був не зайнятий.
ПИРІГ З КУРКОЮ ІНГРЕДІЄНТИ
Що?
Чекайте.
- Ви здуріли? - Вибачте.
Я телевізійний продюсер,
і вважаю, що ви маєте всі шанси стати зіркою денного телебачення.
Тому хочу запропонувати вам роботу
ведучої нової кулінарної передачі на каналі RBLA.
У вас струс мозку?
Ні.
М-ре Пайн, я учений. Я вчений і не дивлюся телебачення.
Прошу, просто подумайте.
Уже. Я подумала. Відійдіть, будь ласка.
Я піднімала руку, але вона не дивилася на мене.
Схеми.
Чому?
Переклад субтитрів: Ольга Сушицька