Po dviejų yrių - visu pajėgumu.
Visu pajėgumu.
Kitaip nei įprastuose „Tupperware“ vakarėliuose,
aš detaliai apibūdinu produktus ir pati gaminu užkandžius.
Šio antradienio meniu: šviežiai spaustos nektarinų sultys,
citrinų pyragaičiai su krekerių padu.
Puiku. Tada ir pasimatysime.
AR ŠIE VYRAI ŽINO, KAIP PRASIDĖJO GYVYBĖ?
PAREMTA BONĖS GARMES KNYGA
O kaip šitie?
„Butilintas hidroksitoluenas“.
Gerai būtų nevalgyt maisto, kurio sudėtis panaši į reaktyvinio kuro.
Šitą įtrauksiu į savo žodynėlį.
Kokios spalvos buvo tėčio akys?
Mėlynos kaip tavo. Žinai, kaip perduodami recesyviniai genai.
O jo plaukai?
Rudi. Kodėl tau kilo šie klausimai?
Ponia Madford liepė mums užpildyti savo šeimos medį,
o aš apie tėtį nieko nežinau.
- Žinai. - Ne, nežinau.
Taip, žinai. Žinai, kad jis buvo genialus mokslininkas,
geras žmogus,
labai juokingai šoko
ir buvo mano mėgstamiausias asmuo iki tavęs.
Na, o jo tėvai? Turiu ir juos čia prirašyti.
Tavo seneliai žuvo autoavarijoje, kai jis buvo mažas,
jis gyveno berniukų namuose.
O tavo tėvai?
Ezras ir Airisė. Gyvenome keliose vietose. Nieko įdomaus.
Tai mes visiškai vienos?
Mes visiškai ne vienos.
Turime viena kitą, Šešios Trisdešimt
ir namuose didžiulė šeimyna laukia mūsų vakarienės.
Bet tu šefė, tad sakyk, ko reikia.
Aš paimsiu miltų. Tu eik į mėsos skyrių.
- Supratau. - Neimk per liesos mėsos.
Na žinoma.
- Noriu gumos! - Baikit!
- Grįžkit! - Noriu ant arkliuko!
- Lipk nuo arklio! - Viskas gerai?
Taip. Dovanokit už mano neklaužadas.
- Viskas gerai. Aš suprantu. - Žinot, tik penkių minučių.
Aš tenoriu penkių minučių ramybės.
O jei nesikuklinsiu,
norėčiau, kad jie padengtų stalą ir retkarčiais pasakytų „ačiū“.
Bet užtektų ir penkių minučių.
Na ir triukšmingi tie berniukai. Jetau.
Butilintas hidroksitoluenas.
Tas vyras pamišęs. Įsivaizduojat mane vedančią laidą?
Rimtai? Girdėjau, televizija gerai moka.
Už kiek parduotum savo sielą?
Priklauso nuo to, kiek siūlo.
Maniau, pardavinėjat „Tupperware“ indus.
Pardavinėju juos, kad turėčiau laiko tyrimui.
Aš noriu būt aktoriumi. Kaip vesterne „Gunsmoke“.
Tu nori būti teisininku kaip tavo motina.
O jei nepasiseks - gydytoju kaip tėvas.
Atnešiu tau pieno.
Tau pasisekė, kad turi tėvą.
Ir tu turi tėvą, zuikute.
Jis ir dabar tave globoja.
Žinau. Aš tik skatinu susimąstyti.
Atsiprašau, panele Zot,
bet ką ant tavo stalo veikia neatplėštas laiškas iš Filipso laboratorijos?
Iš tos laboratorijos, kuri susisiekė ne dėl vieno, o dviejų darbo pokalbių?
Mieliau susidursiu su atmetimu po vakarienės.
Gal man pirmai jį perskaityti? Puikiai moku nuslėpti emocijas.
Atplėšk!
- Atplėšk! - Atplėšk!
- Gerai jau.
Skaityk.
„Gerbiama panele Zot, dėkojame už jūsų kantrybę,
kol mes siauriname kandidatų ratą.
Su džiaugsmu...
Su džiaugsmu pranešame, kad patenkate į paskutinį etapą,
o mes greitai priimsime sprendimą.
Prašom kaip galima greičiau pateikti rekomendacijas,
kad galėtume...“ Ple ple ple.
Sveikinu, Elizabete!
- Rekomendacijos. - Tai nuostabu.
Kas ta rekomendacija?
Tai, kai tavo likimas dėl naujo darbo priklauso nuo žmogaus,
su kuriuo nebenori dirbti.
Žodžiu, per daug nesitikiu.
HEISTINGSO LABORATORIJOS
Atėjau pasimatyti su dr. Donačiu.
Nesu susitarusi, bet norėjau nustebinti.
Dr. Donatis čia nebedirba.
Nežinojau.
Su kuo galėčiau pasikalbėti dėl...
Ačiū.
Elizabete?
Borevicai.
Tai kas nutiko Donačiui?
Na, žinai, kaip būna.
Valdyba norėjo šviežienos.
Ta šviežiena ta pati seniena.
Geras pastebėjimas.
Per visus tuos metus daugybę kartų norėjau susisiekti su tavimi.
Ruošeisi pamažėle?
Atsiprašau, Elizabete.
Taip, na, darbinuosi chemike Filipse.
Labai nemalonu ateiti čia prašyti rekomendacijos.
Tad prašau sąžiningai aprašyti mano vertę
arba į akis pasakyti, kad trukdysi man siekti karjeros,
kaip padarė Donatis.
Turėjai gaut nepriekaištingą rekomendaciją
iš dabartinės laboratorijos.
Dabar aš pardavinėju „Tupperware“.
Nerašysiu tau geros rekomendacijos.
Žinojau, kad darau klaidą.
Nes norėčiau, kad grįžtum čia.
Čia? Gal juokauji?
Tu puiki chemikė.
Kad ir kokia tavo nuomonė apie Heistingsą,
tai vis tiek geriausia įstaiga Pietų Kalifornijoje.
Žymiai geresnė už Filipsą. Būtų kvaila neapsvarstyti.
- Chemikė? - Na, jaunesnioji chemikė.
Kokiame skyriuje?
DNR.
Dėl Remseno ir mano gerbiamos reputacijos
mūsų DNR laboratorija tapo autoritetu abiogenezės tyrimuose.
Atsidavę vyrai, atliekantys svarbų darbą.
Kartu publikuotume. Net leisčiau tau būti antrąja autore.
Kas būtų pirmasis autorius?
Na, aš būčiau.
Tu?
Vyras, pavogęs mano darbą ir melavęs apie tai?
Aš negaliu leisti tau būti vadove. Antroji autorė - tai ne menkniekis.
Antrasis autorius yra gan svarbus.
Tai apsvarstysi pasiūlymą?
Jau apsvarsčiau.
Kaip manote, kas čia mano šeimos medyje?
Lina?
Prezidentas?
„Ar tai prezidentas?“ Ne.
Amanda.
Ar tai Lesė?
Čia šeimos medis, o ne šuns būda. Kalbame apie žmones.
Žmonės yra gyvūnai.
Ne gyvūnai, Madelina. Žmonės yra žmonės.
Bet žmonės yra žinduoliai, o žinduoliai yra gyvūnai.
Madelina, gana.
Tomi?
Ar aš galiu būti gyvūnu?
Liaukis, Tomi. Dabar...
O ne, visi tučtuojau liaukitės!
Sėskit! Dabar pat!
Tomi.
Madelina, prieik prie manęs po pamokos.
- Šampano? - Taip. Ačiū.
Išgersi su mumis?
Oi ne. Iki priešpiečių negeriu.
Atsiprašysiu.
Zot namai.
Dėl Dievo meilės.
Ji nepagarbiai žiūrėjo į užduotį ir sakė, kad žmonės yra gyvūnai.
Bet žmonės ir yra gyvūnai.
Na, bet esmė ne tai, ar ne?
Vakar, kai sėdėjome rateliu,
kalbėjome apie Ralfo augintinį vėžliuką,
o Madelina mus pertraukė, sakydama, kad negali lentynose rasti
Normano Meilerio knygų.
Na, ją domina mizantropiškos asmenybės.
Nenuostabu.
Ar norite pasakyti, kad Madelina - mizantropė?
Noriu pasakyti, kad ji trikdo kitus,
nes jai čia per mažai iššūkių.
Noriu pasakyti, kad jai būtų geriau
mokykloje su sudėtingesne mokymo programa,
kuri geriau ją užimtų.
Tokioje mokykloje kaip Kasvelis.
Nesvarsčiau apie privačią mokyklą.
Na, manau, jau laikas pasvarstyti.
Dėkoju, kad skyrėte laiko.
Tau patinka mokykla, tiesa?
Aišku, kad nepatinka.
Kaip suprasti? Kodėl man nesakei?
Niekam nepatinka mokykla. Tai faktas.
Nebūtinai faktas,
ir tokius dalykus turėtum man pasakyti.
Tu ir taip turi pakankamai rūpesčių.
Amanda!
Mama, šiandien galėtų užsukti Amanda?
Jos tėtis turi vėlai dirbti, o mudvi norime mokytis savo slaptą kalbą.
Žinoma.
Veraverčiū, verpaverneverle verzot.
Einam.
Neatėjau vėl jūsų verbuoti. Atėjau Amandos.
Ir norėjau pasakyti,
kad vištienos pyragas po dienos dar skanesnis.
Nė nežinau, kaip tai įmanoma.
Nieko nuostabaus.
Pyragui vėstant krakmolą veikia retrogradinis procesas,
kurio metu molekulės kristalizuojasi.
Kvapieji junginiai įkalinami pakitusioje formoje,
tad kiekvienas kąsnis dar gardesnis.
Tikrai pajutau papildomas molekules.
Labai gardžios.
Užeikite. Ruošiu vakarienę.
Nesu matęs tokios virtuvės.
Todėl, kad čia laboratorija, kur taip pat ruošiu maistą.
Mergaitės kieme.
Jos moko mūsų šunį savo slaptos kalbos.
Kaip Amanda elgėsi?
Mandagiai. Linksmai. Lengvai įsitraukia.
Nors pasiūlius skanėstą „Skruzdės ant rąsto“,
ji pravirko.
Mano žmona sutepdavo jai „Skruzdes ant rąsto“.
Labai apgailestauju. Kada ji mirė?
Nemirė. Išsiskyrėme.
Ji tiesiog kažkur Nevadoje keliaudama ieško dvasinio nušvitimo.
Nežinau, kaip jums pavyksta.
Kas?
Susitvarkyti su visomis atsakomybėmis.
Aš vienišas tėtis tik tris mėnesius
ir jaučiuosi kaip aštuonkojis be koordinacijos.
Geriausias mano gautas patarimas buvo, kad niekas nėra tam pasiruošęs,
bet paskui prisitaiko.
Manai, kad negali, bet vis tiek darai.
Praeitą savaitę jai į priešpiečius netyčia įdėjau gertuvę džino.
Na, jei tik tai padeda ištverti ponios Madford pamoką.
Gerai, pirmyn.
Todėl ir maniau, kad taptumėte televizijos žvaigžde.
Kodėl gi?
Nes gerbiate savo pašnekovą.
Nenuvertinate žmonių.
Jūs gerbiate jų turimą žinių kiekį, bet ir kažkaip įkvepiate juos.
Na, jei susidomėčiau, turėtume viską dalyti perpus.
Dirbame ne taip.
Tuomet nieko neišeitų, nes aš ne...
Ne, tai būtų jūsų laida.
Laida būtų jūsų galioje visais atžvilgiais.
Jei tinkamai dirbu savo darbą, niekas nė nežino, kas aš toks.
Leisiu Madę į privačią mokyklą. Ji brangi.
- Kiek ten mokėtų? - Daugiau, nei esate uždirbusi.
ĮĖJIMAS Į STUDIJĄ
Aš esu Volteris ir šiandien viską jums aprodysiu.
Pažiūrėkime. Dešinėje - šukuosenos ir grimas.
- Aš pati galiu pasigražinti. - Ne, negalite.
Čia Eimosas - „geriausias berniukas“. Geras vyrukas.
Kodėl jis geriausias?
Taip vadiname apšvietėjo padėjėją.
- O čia Metas su Robertu. - Labas.
- Sveiki. - Ruošia rekvizitus.
Kokius rekvizitus?
Įrankius, ponius - ko tik panorėsit.
O šios damos jau didžiausios jūsų gerbėjos.
- Šerė, Nensė, Lina ir Ronė. - Sveiki.
Labai malonu susipažinti.
- Ir mums malonu. - Gerai. Dabar...
- Kavos? - Žinoma, kokią geriate?
Ne, atsiprašau, aš atnešiu jums kavos. Toks mano darbas.
Kokią jūs geriate?
Nereikia, ačiū.
Gerai. Ir galiausiai...
valdymo skyrius.
Sveiki.
Ir štai čia jūsų naujieji namai.
Keni, junk šviesas.
Labas rytas, pone Painai.
Kartu pasukę galvas sukūrėm kiekvienos moters svajonių virtuvę.
Na? Ką manote?
Tai pasibaisėtina.
Gerai, padarykim pertraukėlę.
Gerai. Ne, suprantu jūsų rūpestį.
Bet čia televizija, tad aplinka turi traukti ir smagiai atrodyti.
Gaminimas ne pramoga, o gyvybiškai svarbus darbas.
Teisingai. Gerai, turiu mintį.
Laikykime laidą geriausia pasaulyje šventine vakariene.
- Kai rengiate su ponu Zot vakarienes... - Nėra jokio pono Zot.
Aš netekėjusi. Niekada nebuvau ištekėjusi.
Žinot ką, galim... Pratęskime tai vėliau.
Tai jūsų... Ar Madės tėvas...
- buvo neištikimas savo žmonai? - Oi ne. Mes buvome įsimylėję.
Buvome sielos draugai.
Bet jis netikėtai mirė, kai dar nežinojau, kad laukiuosi.
Labai užjaučiu.
Ir aš užjaučiu jus dėl skyrybų.
Nereikia. Nemylėjom vienas kito.
Nė nežinau, ar ji turi sielą.
Žinot ką? Štai kaip padarysim.
Laikykite visą šį televizijos reikalą nauju smagiu eksperimentu.
...šie keturi malonūs žmonės.
Pirmasis mūsų čempionas...
- Zot namai. - Labas, panele Zot.
Tik norėjau sužinoti, ar judvi su Made rytoj užsuksite kepsnių.
Paminėk mano naująjį marinatą.
Na, Madė ateis, bet aš gal vis dar mokysiuos.
- Mokysies? - Televizijos.
Kaip mokomasi televizijos?
Įsijunk ketvirtą kanalą.
Aha.
Pakėlei?
Pakėliau.
Gerai.
Žiūrėk, kaip dažnai vedėjas šypsos arba juokias.
Dieve, ko jie tiek šypsosi?
Gyvybės draudimai nekelia šypsenų,
bet, nepaisant to, aš žymiuosi dažnį.
Lyginu jį su programoje nurodytais reitingais,
dėmesį skiriu tai trokštamai 24-35 m. amžiaus grupei.
Tai genialu ar beprotiška? Negaliu apsispręst.
Turiu tik dvi savaites iki laidos premjeros,
tad nėra daug laiko.
Na, jei norėsi pailsėti nuo mokslų, mes čia kepsim prie grilio.
Išbandysim mano naująjį marinatą. Viso, Elizabete.
- Viso, Čarli. - Myliu tave. Pasiilgsiu.
Maniau, Čarlis nebedirba naktinėje pamainoje.
Ir aš taip maniau.
Pirmiausia visko ieškokite geltonuosiuose puslapiuose.
Ar man reikia skambaus posakio? Ar visose laidose jie būna?
Mažiau galvok.
Niekad nesupratau, ką tai reiškia.
Viso gero, panele Zot.
Viso gero, ponia Sloun.
...štai ir purvas.
Taip, pone, slaptieji žodžiai yra...
Na čia dabar.
„Trumpai tariant, per daug bijojau daryti tai, ką žinojau esant teisinga,
kaip ir per daug bijojau vengti daryti tai, ką žinojau esant neteisinga.“
Ką tai reiškia?
Manau, Pipas atsimena tas gyvenimo akimirkas,
kai jautė spaudimą kai ką daryti ar nedaryti
dėl kitų žmonių lūkesčių.
Ir dėl to jis bailys?
Šešios Trisdešimt.
Ei, Made, pameni Amandos tėtį Volterį?
Ar manai, kad man amnezija?
Ką tik su juo matėmės.
Norėjau pasakyti, kad pradėsiu dirbti su juo televizijos stotyje.
Todėl mūsų popietės atrodys truputį kitaip.
Bet man patinka mūsų popietės.
Aš dievinu mūsų popietes.
Bet darysiu tai, ko iš manęs tikimasi, kaip Pipas.
Nesuprantu. Tu mokslininkė.
Užsiimsiu mokslu, tik darysiu tai virtuvėje su televizijos kameromis.
Būsiu kaip mokytoja žmonėms, kurie nori išmokti gaminti.
Be to, bus ir finansinės naudos.
Žinau, bus sunku, bet sakei, kad nemėgsti mokyklos,
tad noriu pamatyti, ar Kasvelis -
žinai tą didelę mokyklą prie parko -
tau geriau tiktų.
Ar aš galiu rinktis?
Norėčiau, kad pabandytum,
o jei nepatiks, galėsi vetuoti.
Atrodo, kad tik bandysiu ir viskas.
Turėsi absoliutųjį veto. Garbės žodis.
Myliu tave, zuikute.
Ir aš tave myliu.
Trys, du, vienas, veiksmas!
„Aš esu Elizabetė Zot, o čia „Vakarienė šeštą“. Argi“...
Na, negaliu to skaityti.
Ir, Volteri, man tirpsta rankos.
Aišku, ne. Viskas gerai.
Dėl to ir darom generalines repeticijas.
- Aišku. Taip. - Ir atrodai pasakiškai.
Ši suknia pasakiškai tiktų vidutinio dydžio vaikui.
Aš suaugusi moteris.
Gerai. Man labai patinka ši energija. Žinot...
Galima didesnę kortelę?
Ne čia problema, nesakau, kad neįskaitau.
Man sąžinė neleidžia skaityti.
Aš pati pasiruošiau. Galiu? Taip ir padarysiu.
- Trys, du, vienas? - Gali tiesiog kalbėti.
Gerai.
Aš esu Elizabetė Zot, o čia „Vakarienė šeštą“.
Kepimo milteliai yra šarminė medžiaga,
kuri pakels vištienos odelės pH lygį,
todėl ji taps traški.
Pasitaisysiu.
- Gerai, Elizabete... - Aš es... Taip?
jei suklysti, tiesiog tęsk toliau. Nes laida tiesioginė.
- Negalim pradėt iš naujo. - Teisingai. Atsiprašau.
Teisingai. Gerai.
Taip.
Kaip ir sakiau, kepimo milteliai - kildymo medžiaga,
kuri padidina vištienos odelės pH.
Trumpai tariant, kepdama odelė plečiasi.
Kuo didesnis paviršiaus plotas, tuo traškiau.
- Pademonstruosiu... - Odelės pH? Čia pokštas?
Vis dar ieškome laidos krypties.
Purūs plaukai, aptempta suknelė, namų aplinka. Yra.
Bet reikia seksualios žmonos, mylinčios mamos, kurią nori matyti kiekvienas vyras,
grįžęs namo iš darbo.
Bet dabar norime sumažinti savo daržovių ploto vienetą.
Ploto vienetą? Kas čia, po velnių?
Filai. Klausyk.
Na, esmė ta,
kad ji ne tik virėja ir motina, bet dar ir chemikė.
Tad pagalvojau, leiskime jai išnaudoti savo kvalifikaciją,
duokime namų šeimininkėms į ką lygiuotis.
- ...sieros rūgšties dujas. - Kas ten?
Todėl užsidedu apsauginius akinius,
kurių, liūdna, bet nėra prie virtuvės įrankių.
Filai, manau, galime sukurti kai ką prasmingo.
Prasmingo? Kas tu - amišas? Ne!
Mes norim aptemptų suknelių, dviprasmiškų judesių,
pavyzdžiui, kad ji šitaip užsimautų pirštines.
Ir kiekvienos laidos gale suplaktų savo vyrui kokteilį.
- Nemanau, kad panelė Zot norės... - Kokio velnio man rūpi, ko ji nori?
Tai jos laida.
Ne, Volteri. Laida yra mano.
Labas, Šešios Trisdešimt.
Sveika sugrįžus namo, Made.
Štai tavo šiandieninis tvarkaraštis. 15.30-16.00 val. užkandis.
Šaldytuve yra įdarytų kiaušinių.
Patarimas: bus skaniau, jei pasibarstysi paprikos miltelių.
16.00-16.30 val. namų darbai.
Aš pirma pasiruošdavau nemėgstamiausiai pamokai.
Padaryta ir ramu.
16.30-17.00 val. skaitymas.
Paskaityk Šešios Trisdešimt „Didžiuosius lūkesčius“. Baigėme 87 psl.
17.00-18.00 val. tave prižiūrės ponia Voterhaus
arba Linda nusives į savo bažnytinio choro repeticiją.
Dairykis į abi puses prieš pereidama kelią ir nepamiršk:
Dievas netikras, bet mes gerbiame kitų žmonių tikėjimus.
Grįšiu namo per vakarienę. Myliu tave. Mama.
TRAPU
PASTABOS
- Made! Turim eiti! - Ateinu!
Neapleisk manęs O gerasis Išganytojau
Išgirsk mano nuolankų šauksmą
Kol šypsaisi kitiems
Neapleisk manęs
O gerasis Išganytojau
Išgirsk mano nuolankų šauksmą...
Sveika. Kas gi tu tokia?
Dar negaliu sakyti, nes nepažįstu jūsų.
Suprantama.
Aš pastorius Veiklis. Čia mano bažnyčia.
Aš Madė Zot. Neturiu bažnyčios, nes mama sako, kad Dievo nėra.
Aš Lindos kaimynė.
Šeimos medis. Kaip smagu.
Dėl to galima ginčytis.
- Ginčytis? - Tai reiškia, kad pasakėte ne faktą.
Taip, teisingai.
Kiek užpildei?
Iš mamos pusės prirašiau Ezrą ir Airisę,
bet kol kas nieko neturiu iš tėčio pusės.
Nežinau, nuo ko pradėti.
Kodėl tiesiog nepaklausus jo?
Jis miręs.
Labai užjaučiu.
Žmonės sako, kad negali ilgėtis to, ko neturėjai,
bet aš manau, kad jie klysta. O jūs?
Manau, žmonės labai klysta.
O kas šitie?
Užuominos, kurias radau tėčio darbo kambaryje,
į kurį aš niekad nekėliau kojos, jei kas nors jūsų klaus.
Bet nežinau, kur jis mokėsi, tad iš jų jokios naudos.
Matai sparnuotą jautį?
Taip piešiamas šv. Lukas.
Tavo tėtis mokėsi Šv. Luko mokykloje.
Na, o kurioje Šv. Luko mokykloje?
Va koks klausimas.
Neapleisk manęs
Ir čia mūsų laikas baigiasi.
Rytoj per „Vakarienė šeštą“ mokysimės apie koloidus.
Nors nežinau, kodėl laida vadinasi „Vakarienė šeštą“.
Turėtų vadintis „Vakarienė 17.30“. Bet yra kaip yra.
Volteri, turim pasitarti dėl pavadinimo. Jis be galo klaidinantis.
Na, galime jį aptarti. Aš tik... Išgerkime.
Aš negeriu.
- Aš geriu. - Gerai.
Žinau, ką pasakysi, ir mums reikia pakeitimų.
Aš užsirašiau.
Virtuvė: perkrauta. Suflerio kortelės: nereikalingos, pašalinti.
Apranga: Volteri, ši suknelė nepadori ir man reikia mano laboratorinio chalato.
- Ką? Neapsvarstysi chalato? - Elizabete.
Jis platesnis už prijuostę.
Nesuprantu, kodėl visi jo nesivelka gamindami.
Elizabete, aš ne dėl chalato.
Filui labai nepatiko laida.
Filui? Kas tas Filas?
Jis stoties savininkas.
Aš siaubingai nekenčiu jo.
Jis persekioja mane per miegus. Persekioja, ir kai nemiegu.
O ar man rūpi, ką mano Filas?
Ne, nerūpi.
Bet aš pritariu jam. Turime padaryti keletą pakeitimų.
Žinojau, kad taip nutiks, Volteri.
- Sakei, kad tai bus mano laida. - Taip ir yra. Ji tavo.
Tai ir padaryk ją savą.
Žinai, kuo man patinka televizija?
Viskuo.
Ji turi galią perkelti tave į kitą vietą ir linksminti.
Gali priversti pasijusti ko nors dalimi.
Šiandien laidos problema buvo ne virtuvė ar apranga.
Aš norėjau pamatyti tikrąją tave. Ne tik mokslininkę.
Bet aš ir esu mokslininkė. Aš tokia.
Galbūt.
Bet tai tik pradžia.
Ponia Madford sakė, kad šiandien labai gerai elgiausi pamokoje.
Iki kraujo prikandau liežuvį, kai ji liepė piešti pingvinus su paltais ir kepurėmis.
Ji turbūt nežino,
kad daugybė pingvinų gyvena žemiau pusiaujo.
Na, čia dažna klaida.
Ir neprašiau bibliotekininko nė vienos knygos!
O valgykloje
- nesidalinau priešpiečiais su Amanda... - Made.
Suprantu, kad jaudiniesi dėl naujos mokyklos.
Bet pokyčiai į naudą. Pokyčiai - evoliucija.
Skirstomės. Nori eiti prie mėsos ar prie pieno?
Galiu tiesiog būti su tavimi?
Aišku, zuikute.
ELIZABETĖ ZOT
Prašom.
Taigi, visai mažytis mūsų plano pasikeitimas.
- Nieko svarbaus. - Taip?
Toks vos pastebimas.
Volteri.
Mes...
„Vakarienė šeštą“ bus transliuojama šįvakar. Šiandien. Dabar.
Per televiziją? Bet mums dar liko dvi savaitės repeticijų.
Laida, kurią pakeitei, buvo labai nepaklausi.
Bet štai kas dar. Geroji žinia.
Gal reikėjo anksčiau tai pasakyt.
Mūsų kanalo reitingai žemiausi, tad žiūrės labai mažai žmonių.
Ir Filas nekenčia mūsų,
jis turbūt tai daro, kad galėtų nutraukti šią laidą.
Tai šitai turi omeny, kai sakai, kad artimai bendradarbiauji su talentais?
Nesakiau, kad gerai tvarkausi.
Priblokšk mus.
Svarstau tai.
Bandymas. Vienas, du, trys.
Šere, pasižymėk šį išdėliojimą.
Pirmyn, žmonės!
Pirmyn!
ELIZABETĖ ZOT LAIDOJE „VAKARIENĖ ŠEŠTĄ“
Gyvai po penkių, keturių, trijų, dviejų, vienos.
Aš į maisto ruošą žiūriu rimtai. Žinau, kad jūs taip pat.
Taip pat žinau, kad jūsų laikas brangus kaip ir maniškis.
Ar ten sumautas pieštukas? Kam jai reikia sumauto pieštuko?
Iš patirties žinau, kad žmonės nevertina darbo ir pasiaukojimo,
kuris reikalingas būnant mama, žmona, moterimi.
Na, aš nesu iš tų žmonių.
Pasibaigus mūsų laidos laikui, būsime nuveikusios kai ką prasmingo.
Būsime sukūrusios kai ką, kas bus pastebėta.
Pagaminsime vakarienę ir ji bus svarbi.
Man norisi turėti vietos, kai dirbu.
Tai sustiprina jausmą, kad mūsų darbas svarbus.
Hari, gal padėsi patraukti šiuos daiktus?
Taip pat, Judžinai ir Eimosai. Ačiū.
Gaminimas yra chemija, o chemija yra gyvenimas.
Jūsų galia pakeisti viską, taip pat ir save, prasideda nuo čia.
Kodėl gi nepradėjus?
Kuo jums patiko laida?
Mane kankina nemiga, o ji kaipmat užmigdė.
Bulvėse gausu vitamino C, kalio ir sudėtinių angliavandenių.
Išdidžiai palaikau pražiūrėtas virtuvės brangenybes:
moteris ir keptas bulves.
Taip?
- Aš maniau, kad ji... - Ar ji numirtų, jei nusišypsotų?
Išties. Ir atrodo, kad turi gerą figūrą,
bet slepia po tuo keistu chalatu.
Įberiu cinamono į savo aštrųjį troškinį. Dar nesu to bandžiusi.
Nebijokite eksperimentuoti virtuvėje.
Būsit bebaimės virtuvėje - būsit bebaimės ir gyvenime.
Vienu žodžiu apibūdinkite, kaip jautėtės žiūrėdami laidą.
- Nuobodžiai. - Nubaustas.
- Išsunktas. Prislėgtas. - Nuliūdintas. Sutrikęs.
Taip, jūsų žodis?
Pajėgi.
Pajėgi? Ką, po velnių, tai reiškia?
Šiandien tai viskas, kam turime laiko.
Tikiuos, prisijungsite rytoj,
kai tyrinėsime stulbinantį temperatūrų pasaulį
ir kaip jis veikia skonio receptorių ląsteles.
Vaikai, padenkite stalą. Mamai reikia atsikvėpti.
PLOJIMAI
Ir nufilmuota.
Jo rankose visas pasaulis
Jo rankose visas...
Tikėjausi išvysti savo naują mėgstamiausią detektyvę.
Sveiki, pone Veikli.
Tikiuosi, nieko neįžeisiu, bet čia sąrašas visų Šv. Luko mokyklų
Alabamoje, Aliaskoje, Arizonoje, Arkanzase, Kalifornijoje, Kolorade,
Konektikute ir Delavere.
Tau belieka peržiūrėti iki pat Viskonsino ir Vajomingo.
Oho. Kaip jas radote?
Surinkau iš geltonųjų puslapių bibliotekoje.
Tikrini kiekvieną valstiją ir ieškai šv. Luko. O jų daug.
Bažnyčios nepasižymi lakia vaizduote,
kai reikia ką pavadinti.
Kodėl padedate man?
Nes žmonės, neužduodantys klausimų, tiki aklai,
o aklas tikėjimas mažiausiai panašus į tikėjimą.
Galite pakartoti lėčiau?
„Kaip apibūdintumėte vedėją?“
„Pasipūtusi.“ „Nemaloni.“ „Nėkart nenusišypsojo.“
Nenusišypsojo?
Ar chirurgai šypsosi šalindami apendicitą? Ne.
Ar norėtum, kad šypsotųs? Ne.
- Pone Lebensmali? - Ne dabar.
Jei liepiu tau šypsotis, tu šypsokis, velniai griebtų.
Nesišypsosiu.
Manau, Elizabetė nori pasakyti...
Jis žino, ką sakau, nes aš tai sakau.
Paklausyk manęs, panele.
Man priklauso ši stotis. Supranti?
Ar kas nors pakels tuos prakeiktus ragelius?
Negali tiesiog ateiti čia
ir daryti ką nori.
Nedarau ko noriu. Jei daryčiau, būčiau tyrimų laboratorijoje.
Paaiškinsiu tau kai ką.
Vyrai nuolat bando aiškinti ir tikisi, kad moterys sėdės ir klausysis.
Nenoriu šio darbo, bet man reikia pinigų,
tad dirbsiu sunkiau nei kiti, kad galėčiau didžiuotis šia laida.
Bet tu nori laidos, kuri palaikytų mitą, jog moterys yra silpnaprotės,
kurių svarbiausia dienos dilema -
kokį nagų laką išsirinkti.
Aš to nedarysiu ir jokie grasinimai neprivers persigalvoti.
Vyras nori, kad po ilgos darbo dienos moteris įpiltų jam gėrimo.
Tad paruošk suknistą gėrimą.
Kodėl nusprendei, kad jo diena buvo ilgesnė už jos?
Kodėl tu neparuoši suknisto gėrimo?
- Pone Lebensmali. - Ko?
Sulaukiame daugybės skambučių dėl laidos.
Kilo neaiškumų dėl rytojaus ingredientų.
Būtent dėl CH3COOH.
Acto rūgštis. Actas. Tai 4 % acto rūgšties.
Atsiprašau. Reikėjo duoti sąrašą paprastais žodžiais.
Gali tekti pasamdyti daugiau merginų, jei telefonai ir toliau nerims.
Jei palauksite, tuoj suteiksiu jums tą informaciją.
CH3COOH yra actas.
„Vakarienė šeštą“, galite palaukti?
Klausau. „Vakarienė šeštą“.
Klausau. „Vakarienė šeštą“. Čia Elizabetė.
Taip, ta Elizabetė.
Labai džiaugiuosi, kad laida patiko.
- Matote, užsiliepsnojo. - Taip.
Atrodo įspūdingai, bet procesas paprastas.
Geriausia patiekti su pyragu.
Nemanau, kad esu kada dariusi reveransą.
Na, viskam būna pirmas kartas. Ir paskutinis.
Pasimatysime rytoj.
Vaikai, padenkite stalą. Mamai reikia atsikvėpti.
Sveika. Atleisk, truputį vėluoju.
Truputį?
Na, tos moterys sukorė tokį kelią iš San Fransisko,
turėjo milijoną klausimų apie muštą sviestą.
Dar turėjau su komanda aptarti reikmenų sąrašą ir...
Na, nesvarbu.
Ką praleidau?
Viską.
Na, turbūt tuomet belieka tik vienas dalykas.
Tai viską papasakok.
Kol kas Kasvelyje sutikti žmonės atrodė mandagūs, protingi ir norintys mokytis.
Na, ten didelė biblioteka.
Pasiėmiau knygą „Tikrasis Sebastiano Naito gyvenimas“
ir kol kas ji išties įdomi.
- Atsiprašau, kad pertraukiu, - Ji...
bet kasdien žiūriu jūsų laidą, o epizodas apie suflė
ir apie tai, kaip pasitempti ypatingu atveju, labai įkvėpė.
Sesuo bijojo paprašyti viršininko pakelti algą,
bet pasakiau jai, ką jūs sakėte.
Kad „baimė - tai neurotransmiteriai, reaguojantys į galimą pavojų“.
Ir jai pavyko. Pakėlė algą.
Tai nuostabu.
Atnešiu jums nemokamo koblerio.
Ačiū.
Koblerio.
Atsiprašau. Made, papasakosi daugiau apie savo knygą?
- Na... - Gerai, prašom.
Ir labai atsiprašau, gal galėtumėte pasirašyti?
Žinoma.
Ačiū.
- Ačiū. - Ačiū.
Vėl labai atsiprašau. Skiriu tau visą savo dėmesį.
Galim tiesiog eiti namo?
Gal pabaikime vakarienę ir keliaukime.
Gerai.
„VAKARIENĖ ŠEŠTĄ“ KIEKVIENĄ SAVAITĘ PER RBLA TV
Išvertė Kristina Čeidaitė