Två årtag till, sen maxfart.
Maxfart.
Olikt andra Tupperware-fester ni gått på,
lämnar jag ut produktbeskrivningar och gör egna snacks.
I denna tisdagsmeny bjuds färskpressad nektarinjuice
och citron-limekakor med grahamkexsbotten. Utmärkt. Då ses vi.
VET DESSA MÄN HUR LIV UPPSTOD?
BASERAD PÅ BOKEN AV BONNIE GARMUS
De här då?
"Butylhydroxitoluen."
En bra tumregel är att inte äta mat som delar ingredienser med jetbränsle.
Jag lägger till det i vokabulärlistan.
Vilken färg var pappas ögon?
Blå, som dina. Du vet hur recessiva gener fungerar.
Vilken färg var hans hår?
Brunt. Varifrån kommer dessa frågor?
Mrs Mudford har bett oss göra ett familjeträd,
och jag vet ingenting om pappa.
- Du vet saker. - Nej, det gör jag inte.
Jo, det gör du. Du vet att han var en briljant forskare,
att han var snäll, att han dansade roligt
och var min favoritperson innan jag träffade dig.
Och hans föräldrar? Jag måste sätta in dem i trädet också.
De dog i en bilolycka när han var ung, sen bodde han på ett hem för pojkar.
Och dina föräldrar?
Ezra och Iris. Vi flyttade mycket. Inte så spännande.
Så vi är helt ensamma?
Vi är motsatsen till ensamma. Vi har varandra, vi har Halv sju,
och vi har en stor familj som väntar hemma för att äta middag.
Men du är kocken, så säg du. Vad behöver du?
Jag hämtar mjöl. Du går till köttdisken.
- Uppfattat. - Men inget för magert.
Självklart.
- Jag vill ha tuggummi! - Sluta.
- Kom tillbaka! - Jag vill rida häst!
- Kliv av hästen! - Är allt bra?
Ja. Jag ber om ursäkt för mina monster.
- Ingen fara. Jag förstår. - Fem minuter.
Allt jag vill ha är fem minuters tystnad.
Fast om jag är girig,
vill jag att de dukar bordet och säger tack ibland.
Men jag nöjer mig med fem minuter.
- De pojkarna var så vilda. Jösses. - Butylhydroxitoluen.
Mannen var galen. Kan du tänka dig mig som programledare?
Allvarligt? Tv betalar bra.
- Vad får man för att sälja sin själ? - Beror på. Hur mycket betalar de?
Jag trodde du sålde Tupperware.
Jag säljer Tupperware för att ha tid att forska.
Jag vill bli skådespelare. Som på Krutrök.
Du vill bli advokat, som din mor.
Eller om det inte går, läkare, som din far.
Du behöver mer mjölk.
Du har tur som har en far.
Du har också en far, lilla kanin.
- Han ser ner på dig i detta nu. - Jag vet. Jag ville bara provocera.
Ursäkta mig, miss Zott,
men vad gör detta oöppnade brev från Phillips laboratorium på din bänk?
Samma Phillips som har ringt två gånger för uppföljande intervjuer?
Jag föredrar att avvisas efter maten.
Ska jag titta på det åt dig? Jag har bra pokerfejs.
Öppna det!
- Öppna det! - Öppna det!
- Öppna det! Öppna det! - Okej, visst.
Läs på.
"Kära miss Zott, tack för er tålmodighet
medan vi sållade bland kandidater.
Vi är glada...
Vi är glada att meddela er att ni nått vår sista intervjuomgång
och att vi avser fatta beslut inom kort.
Vänligen återkom med referenser snarast så att vi kan..." Bla-bla.
Gratulerar, Elizabeth.
- Referenser. - Det här är toppen.
Vad är referenser?
En referens är när någon man inte vill arbeta med
avgör ens nästa jobb.
Hursom, jag tänker inte få upp hoppet.
HASTINGS LABORATORIER
Jag ska träffa dr Donatti.
Jag har inget möte bokat, men jag hoppades få överraska.
Dr Donatti arbetar inte kvar.
Det visste jag inte.
- Vem kan jag tala med som kan... - Tack.
Elizabeth?
Boryweitz.
Vad hände med dr Donatti?
Du vet hur det är.
Styrelsen var redo för nytt blod.
Nytt blod är bara gammalt blod som cirkulerats.
Det har du rätt i.
Du anar inte hur många gånger jag har velat höra av mig.
- Behärskade du dig själv - Jag är ledsen, Elizabeth.
Visst. Jag har chans att få en kemisttjänst hos Phillips.
Att komma hit och be om en rekommendation är oerhört obehagligt.
Var sanningsenlig och skriv något som reflekterar mitt värde
eller säg rakt ut att du kommer förhindra min karriär som Donatti gjorde.
Du har väl fått en lysande rekommendation från ditt nuvarande labb redan?
Just nu säljer jag Tupperware.
Jag tänker inte skriva något brev.
- Det här var ett misstag. - Jag vill att du ska komma tillbaka hit.
- Hit? Skämtar du? - Du är en utmärkt kemist.
Och oavsett vad du anser om Hastings,
är vi den bästa anläggningen i södra Kalifornien.
Mycket bättre än Phillips. Du vore dum att inte överväga det.
- Kemist? - Juniorkemist.
Vilken avdelning?
DNA.
Med hjälp av Remsenstiftelsen och mitt rykte
har vårt DNA-labb blivit en auktoritet inom abiogenesis-forskningen.
Hängivna män som utför viktigt arbete.
Och vi skulle publicera tillsammans. Du kan vara andreförfattare.
- Vem skulle vara försteförfattare? - Det skulle vara jag.
Du?
Mannen som stal mitt arbete och ljög om det?
Jag kan inte göra dig ansvarig. Andreförfattare är inte så pjåkigt.
Andreförfattare är... meningsfullt.
- Kommer du överväga erbjudandet? - Det har jag redan gjort.
Och vem tror ni att det här är i mitt familjeträd?
Lena?
Presidenten?
"Kan det vara presidenten?" Och nej.
Amanda?
Kan det vara Lassie?
Det är mitt familjeträd, ingen hundgård. Vi pratar om människor.
Människor är djur.
Nej, det är de inte, Madeline. Människor är mänskliga.
Men människor är däggdjur, och däggdjur är djur.
Madeline, det räcker.
- Tommy? - Kan jag vara ett djur?
Sluta nu, Tommy. Sluta. Nu...
Nej. Sluta, allihopa!
Sitt ner! Nu!
Tommy.
Madeline, kom till mig efter lektionen.
- Champagne? - Ja. Tack.
- Gör du oss sällskap? - Nej. Jag dricker inte före lunch.
Ursäkta mig.
Hos familjen Zott.
För guds skull.
Hon underminerade uppgiften och sa att människor är djur.
Men människor är djur.
Det är väl inte poängen?
Igår, under samlingen, förde vi ett samtal om Ralphs sköldpadda,
och Madeline avbröt och sa att hon inte hittade några Norman Mailer
i våra bokhyllor.
Misantropiska karaktärer intresserar henne.
Föga förvånande.
Menar ni att Madeline är en misantrop?
Jag menar att hon beter sig störande för att...
...för att hon inte utmanas här.
Jag menar att hon skulle gagnas av en skola med en mer avancerad läroplan
som engagerar henne. En skola som Caswell School.
Jag har aldrig övervägt privatskola.
Jag anser att det är dags att göra det.
Tack för er tid.
- Du tycker väl om skolan, va? - Klart att jag inte gör.
Vad menar du? Varför har du inte sagt något?
Ingen tycker om skolan. Det är ett faktum.
Inte nödvändigtvis ett faktum, och sånt ska du berätta för mig.
Du har nog att oroa dig för.
Amanda!
Mamma, får Amanda komma till oss idag?
Hennes pappa jobbar sent, och vi måste öva på vårt hemliga språk.
Självklart.
Acktall issmall ottzall.
Kom nu, ni två.
Jag är inte här för att pitcha. Jag ska hämta Amanda.
Och jag ville bara säga att kycklingpajen var ännu godare dag två.
- Hur det nu ens kan vara möjligt. - Föga förvånande.
När pajen kallnar, går stärkelsen igenom en retrograderingsprocess
där molekylerna återstruktureras till kristallform.
Smakkomponenten fängslas i den strukturen, vilket gör varje tugga mer smakrik.
Jag kände definitivt smaken av extramolekylerna.
Fullkomligt delikat.
Kom in. Jag lagar middag.
Jag har aldrig sett ett liknande kök.
Det är mitt labb som jag även råkar laga mat i.
Flickorna är på baksidan. De lär vår hund deras hemliga språk.
- Hur har Amanda varit? - Artig. Rolig. Sympatisk.
Fast jag borde nog berätta att hon grät när jag gjorde myror på en stock.
Min fru brukade göra det åt henne.
- Jag beklagar. När avled hon? - Inte död. Frånskild.
Hon är nånstans i Nevada på jakt efter spirituell insikt.
- Jag vet inte hur du lyckas. - Lyckas med vad?
Att hålla alla bollarna i luften. Jag har varit singelpappa i tre månader,
och jag känner mig som en okoordinerad bläckfisk.
Det bästa råd jag nånsin fått var att ingen är gjord för detta,
men sen utvecklas man.
Man tror inte att man ska klara det, men sen gör man det.
Jag råkade lägga en ginflaska i hennes lunch förra veckan.
Om det hjälper henne överleva mrs Mudfords klass...
Okej, då ska vi se.
Det här är varför du skulle vara en bra tv-stjärna.
- Vilket då? - Du respekterar din publik.
Du är inte nedlåtande.
Du möter folk där de är, och sen höjer du upp dem.
Om jag skulle överväga det, skulle vi vara 50-50 partners.
- Så går det inte till. - Då skulle det aldrig funka, jag vägrar...
Det skulle vara din show. Du skulle ansvara för i stort sett allt.
Om jag gör mitt jobb rätt kommer ingen veta vem jag är.
Jag ska låta Mad gå i privatskola. Det är dyrt.
- Hur mycket betalar det? - Mer än du nånsin tjänat.
SCENINGÅNG
Jag heter Walter, jag är er guide för dagen.
Då ska vi se. Till höger, hår och smink.
- Det kan jag göra själv. - Nej, det kan ni inte.
Det här är Amos, bestboy. Han är en bra man.
- Vad gör honom bäst? - Det är en jobbtitel.
- Och det här är Matt och Robert. - Hej
- Hej. - Rekvisita.
- Vad för slags rekvisita? - Vispar, skedar, minihästar, vadsomhelst.
Och de här damerna är redan dina största fans.
- Shari, Nancy, Lynn och Ronni. - Hej.
Trevligt att träffa er.
- Detsamma. - Okej. Nu...
- Kaffe? - Visst, hur vill ni ha det?
Nej, förlåt, jag hämtar ert kaffe. Det är mitt jobb.
Hur vill ni ha det?
Jag klarar mig. Tack.
Okej. Och slutligen...
...kontrollrummet.
- Hej. - Och där har vi ditt nya hem.
Kenny, slå på dem.
Godmorgon, mr Pine.
Vi slog våra huvuden ihop och skapade alla kvinnors drömkök.
Nå? Vad tycker du?
Det här är motbjudande.
Okej, vi tar en paus.
Okej. Jag hör vad du säger.
Grejen är, att tv måste vara inbjudande och kul.
Matlagning är inte kul. Det är livsviktigt.
Visst. Okej, en idé.
Vi tänker oss showen som världens bästa middagsbjudning.
- När ni och mr Zott har gäster... - Ingen mr Zott.
Jag är ogift. Jag var aldrig gift.
Vet du vad, kan vi... Kan vi fortsätta lite senare?
Så din... Var Mads far...
- Var han otrogen mot sin fru? - Nej. Vi var förälskade.
Vi var själsfränder. Han dog plötsligt, innan jag visste att jag var gravid.
Jag beklagar.
Jag beklagar också, din skilsmässa.
Nej. Gör inte det. Vi var inte förälskade.
Jag vet inte ens om hon har en själ. Vet du vad? Så här gör vi.
Tänk på den här tv-grejen som ett spännande nytt experiment.
...träffa fyra trevliga människor.
Först, vår mästare...
- Hos familjen Zott. - Hej, miss Zott.
Jag undrar bara om du och Mad vill komma förbi på grillfest imorgon.
Nämn min nya marinad.
Mad kommer gärna, men jag kanske fortfarande studerar.
- Studerar? - Tv.
- Hur studerar man tv? - Slå på kanal 4.
Japp.
- Har du luren? - Ja.
Okej.
Titta nu hur ofta värden ler eller skrattar.
Gud, varför ler de så mycket?
Livförsäkring är inget att le åt, trots det ser jag dem le ofta.
Jag sätter det i relation till betygsättningen i TV Guide,
med fokus på den åtråvärda 24-till-35-åriga publiken.
Är det genialiskt eller galet? Jag vet inte.
Showen sänds om bara två veckor, så jag har inte mycket tid på mig.
Om du behöver en studiepaus, så grillar vi här hemma.
Med min nya marinad. Hejdå, Elizabeth.
- Hejdå, Charlie. - Jag älskar dig. Kommer sakna dig.
Jag trodde Charlie var klar med nattskift.
Det trodde jag också.
Använd gula sidorna: platsen där man kan hitta allt.
Behöver jag ett slagord? Har alla shower slagord?
- Överanalysera inte. - Vad betyder det ens?
- Hejdå, miss Zott. - Hejdå, mrs Sloane.
...där försvinner smutsen. Ja, sir, de hemliga orden är...
Ärligt talat.
"Med ett ord, jag hade varit för feg för att göra det jag visste var rätt,
precis som jag hade varit för feg för att undvika det jag visste var fel."
- Vad betyder det? - Jag tror Pip minns stunder i sitt liv
när han kände sig pressad att göra eller inte göra saker
som förväntades av honom.
Gör det honom till en fegis?
Halv sju.
Du, Mad, minns du Amandas pappa, Walter?
Tror du jag lider av minnesförlust? Vi träffade honom nyss.
Det jag ville säga är att jag ska jobba med honom på tv-stationen.
Så våra eftermiddagar kommer att förändras.
Men jag gillar våra eftermiddagar.
Jag älskar våra eftermiddagar.
Men jag ska göra det som förväntas av mig, precis som Pip.
Jag förstår inte. Du är forskare.
Jag kommer utöva vetenskap, men i ett kök med tv-kameror.
Som en lärare för folk som vill lära sig laga mat.
Det ger finansiella fördelar.
Jag vet att det blir svårt, men du tycker inte om skolan,
och jag undrar om inte Caswell...
Du vet, den stora skolan vid parken, skulle passa dig bättre?
Har jag nåt val?
Jag vill att du provar, sen får du full veto-rätt om du hatar den.
Det låter som om jag ska prova, punkt slut.
Full veto-rätt. Jag lovar.
- Jag älskar dig, lilla kanin. - Jag älskar dig också.
Tre, två, ett, tagning!
Jag heter Elizabeth Zott, och det här är Middagsmålet. Har..."
Det här kan jag inte läsa. Och Walter, jag tappar cirkulationen i armarna.
Okej, nej. Bra, bra. Det här är bra. Därför har man genrep.
- Okej. Ja. - Och du ser fantastisk ut.
Klänningen skulle vara fantastisk på ett halvstort barn.
Jag är en vuxen kvinna.
Bra. Jag älskar den energin. Och, du vet...
Kan vi göra större skyltar?
Nej. Det är inte att jag inte kan läsa det.
Mitt samvete tillåter inte att jag läser det.
Jag har förberett något eget. Får jag? Eller, jag kör.
- Tre, två, ett? - Prata på du.
Okej.
Jag heter Elizabeth Zott, och det här är Middagsmålet.
Bakpulver är alkaliskt och höjer ph-värdet på kycklingskinnet,
vilket ger en krispig textur.
Jag tar tillbaka det.
- Elizabeth... - Jag är E... Ja?
...om du gör ett misstag – bara fortsätt. Showen sänds live.
- Vi kan inte göra om. - Det stämmer. Ja. Ursäkta.
Det stämmer. Okej.
Okej.
Som jag sa, bakpulver är en jäsande agent som höjer ph-värdet på kycklingskinnet.
Kort sagt, skinnet expanderar när ni tillagar det.
Ju större yta, desto krispigare textur.
- Låt mig demonstrera... - Skinnets ph-värde? Är det ett skämt?
Vi söker fortfarande showens röst.
Stort hår, tajt klänning, hemtrevlig kuliss. Check.
Men vi behöver den sexiga frun, den kärleksfulla modern alla män vill se
när de kommer hem från jobbet.
Men den här gången vill vi krympa grönsakernas kvadratiska enhet.
Kvadratiska enhet? Vad fan är det här?
Phil. Hör på.
Saken är den, att hon inte bara är kock och mor, hon är även kemist.
Så jag tänkte att vi ska spela på hennes meriter,
ge hemmafruar nåt att leva upp till.
- ...utsöndrar tårgas. - Vad är det där?
Därför föredrar jag skyddsglasögon, vilket dessvärre saknas bland köksredskap.
Phil, jag tror vi kan skapa något meningsfullt här.
Meningsfullt? Har du blivit amish? Nej!
Vi vill ha tajta klänningar, lockande rörelser,
som hur hon sätter på sig sina köksvantar.
Och i slutet av varje show, borde hon göra en cocktail åt sin man.
- Jag tror inte miss Zott lär vilja... - Vad fan bryr jag mig om vad hon vill?
Det är hennes show.
Nej, Walter. Det är min show.
Hej, Halv sju.
Välkommen hem, Mad.
Här är dagens schema. Kl 15:30-16:00, mellis.
Det finns fyllda ägg i kylen.
Ett förslag: De smakar bättre med lite paprikapulver på.
Kl 16:00 till 16:30, läxor.
Jag brukade alltid göra det ämne jag gillade minst först.
Då är det ur vägen.
Kl 16:30 till 17:00, läsning.
Läs Lysande utsikter för Halv sju. Vi hade kommit till sidan 87.
Kl 17:00 till 18:00 sitter mrs Waterhouse barnvakt,
eller så tar Linda med dig till körrepetitionen i kyrkan.
Titta åt båda hållen när du går över gatan, och glöm inte:
Gud finns inte, men vi respekterar andra människors tro.
Jag är hemma till middagen. Jag älskar dig. Mamma.
BRÄCKLIGT
FÖRTECKNING ÖVER BRISTER
- Mad! Vi måste gå! - Kommer!
Hej. Och vem är du?
Det kan jag inte säga, jag känner inte dig.
Helt logiskt.
Jag är pastor Wakely. Det här är min kyrka.
Jag heter Mad Zott. Jag har ingen kyrka för mamma säger att gud inte finns.
Jag är Lindas granne.
Ett familjeträd. Vad roligt.
Det är diskutabelt.
- Diskutabelt? - Det betyder omtvistligt.
Ja, det gör det.
Vad har du hittills?
På min mammas sida, Ezra och Iris,
men jag har ingenting på pappas sida än. Jag vet inte var jag ska börja.
Du kan väl fråga honom?
Han är död.
Jag beklagar.
Folk säger att man inte kan sakna det man aldrig haft,
men jag tror att de har fel. Gör inte du det?
Jag tror folk har väldigt fel.
Och vad är det här?
Ledtrådar jag hittade på pappas kontor,
som jag absolut inte kikat i, om någon skulle fråga.
Men jag vet inte vilken skola han gick i, så det är inget värt.
Ser du tjuren med vingar?
Så ritar de St Luke.
Din pappa gick på en skola som heter St Luke.
Men vilket St Luke?
Det är frågan.
Och där var vår tid ute.
Imorgon på Middagsmålet ska vi studera kolloider.
Varför heter showen Middagsmålet?
Den borde heta Mellanmålet. Men nu är det som det är.
Walter, vi måste diskutera titeln. Den är missledande.
Tja, det kan vi diskutera. Och jag bara... Vi tar en drink.
Jag dricker inte.
- Det gör jag. - Okej.
Jag vet vad du kommer att säga, och det kommer korrigeras.
Jag antecknade.
Kulissen: alldeles för plottrig. Textskyltar: onödiga, eliminera.
Garderob: Walter, klänningen är obscen, och jag behöver min labbrock.
- Är inte labbrock okej? - Elizabeth.
Den har mer yta än ett förkläde.
- Alla borde laga mat i labbrock. - Elizabeth, labbrocken är inte problemet.
Phil hatade showen.
- Phil? Vem är Phil? - Tv-stationens ägare.
Jag hatar honom. Jag hatar honom. Jag hatar honom så mycket.
Han hemsöker mina drömmar. Han hemsöker min vakna tid.
Bryr jag mig om vad Phil tycker? Nej, det gör jag inte.
Men... jag håller med honom. Vi måste göra vissa förändringar.
Jag visste att det skulle bli så, Walter.
- Du sa att det var min show. - Ja, och det är det.
Gör den till din egen.
Vet du vad jag älskar med tv?
Allt.
Tv har makten att förflytta och underhålla en.
Tv kan få en att känna sig delaktig.
Problemet med dagens show var inte kulissen eller garderoben.
Det är mer att jag ville se dig vara du. Inte bara en forskare.
- Men jag är forskare. Det är den jag är. - Det må så vara.
Men det är bara början.
Mrs Mudford sa att det har gått bra för mig i skolan.
Jag bet mig i tungan tills den blödde när vi skulle rita pingviner med rockar.
Hon vet nog inte
att många pingviner faktiskt lever nedanför ekvatorn.
Det är en vanlig missuppfattning.
Och jag har inte bett bibliotekarien om en enda bok!
Och i matsalen,
- delade jag inte lunch med Amanda... - Mad.
Jag vet att du är nervös inför skolbytet.
Men förändring är bra. Förändring är utveckling.
Vi delar på oss. Vill du ta köttdisken eller mejeriet?
Kan jag inte stanna med dig?
Visst, lilla kanin.
Kom in.
Så, en liten förändring av planerna.
- Ingenting stort. - Ja?
- Knappt ens märkbart. - Walter.
Vi... Middagsmålet ska sändas ikväll. Idag. Nu.
På tv? Men vi har två veckor kvar att repa.
Repriserna av showen du ska ersätta fungerar inte.
Här är grejen. De goda nyheterna. Kanske borde jag ha sagt det tidigare.
Vår kanal är lägst rankad, så inte så många kommer att titta.
Och Phil hatar oss, så han kanske gör det för att kunna ställa in showen.
När du sa att du skapar talanger, var det detta du menade?
Jag sa inte att jag var skicklig.
Bryt ett ben.
Jag överväger det.
Testar. Testar. Ett, två, tre.
Shari, notera placeringen.
Då kör vi! Kom igen, alla!
Kom igen! Kom igen! kom igen!
ELIZABETH ZOTT I "MIDDAGSMÅLET"
Vi sänder live om fem, fyra, tre, två, ett.
Jag tar matlagning på allvar, och det vet jag att ni också gör.
Jag vet även att er tid är dyrbar, vilket min tid också är.
Är det en jävla penna? Vad behöver hon en jävla penna till?
Enligt min erfarenhet uppskattar folk inte arbetet och uppoffringen
som krävs för att vara moder, fru, kvinna.
Jag är inte en av dessa personer.
När vår tid här är slut, kommer vi att ha gjort nåt värt besväret.
Vi kommer skapa nåt som inte går obemärkt förbi.
Vi kommer att ha lagat middag, och det är viktigt.
Jag föredrar att ha plats när jag arbetar.
Det markerar att arbetet vi utför är viktigt.
Harry, hjälper du mig rensa undan det här? Och Eugene, Amos. Tack.
Matlagning är kemi, och kemi är liv.
Er förmåga att förändra allt, inklusive er själva, börjar här.
Ska vi sätta igång?
Vad tyckte ni om?
Jag har sömnproblem, och showen fick mig att somna.
Potatis är fulla av vitamin C, kalium och komplexa kolhydrater.
Jag sällar mig stolt till kökets förbisedda arbetshästar:
kvinnor och bakpotatisar.
Ja?
- Jag tyckte att hon var... - Hade hon dött av att le?
Precis. Och hon ser ut att ha fin kropp, men hon gömmer den bakom den där rocken.
Jag lägger kanel i min chilli. Det har jag aldrig gjort förr.
Var inte rädda för att experimentera i köket.
Oräddhet i köket leder till oräddhet i livet.
Med ett ord, beskriv känslan när ni såg programmet.
- Uttråkad. - Straffad.
- Uttröttad. Deprimerad. - Sorgsen. Vilsen.
Ja, och ert ord?
Kapabel.
Kapabel? Vad i helvete betyder det?
Det var allt vi hade tid för idag.
Hoppas ni gör mig sällskap imorgon när vi undersöker temperaturens värld
och hur temperatur påverkar smaklökarna.
Barn, duka bordet. Er mor behöver fem minuters egentid.
APPLÅDER
Vi är ur bild.
Jag hoppades få träffa min nya favoritdetektiv.
Hej, mr Wakely.
Hoppas jag inte trampar på några tår, men här är en lista på alla St Lukes
i Alabama, Alaska, Arizona, Arkansas, Kalifornien, Colorado,
Connecticut och Delaware.
Det blir upp till dig att ta dig hela vägen till Wisconsin och Wyoming.
- Wow. Hur gjorde ni det här? - Jag kollade bibliotekets gula sidor.
Man går igenom stat för stat och letar upp alla St Lukes. Det finns många.
Kyrkor brukar inte ha så mycket fantasi när det gäller namn.
Varför hjälper ni mig?
För att de som inte ställer frågor litar blint på tron,
och blind tro är långt ifrån tro.
Säg det igen, långsammare.
"Hur skulle ni beskriva värdinnan?"
"Inbilsk." "Otrevlig." "Log inte en enda gång."
Log?
Ler kirurger när de opererar ut blindtarmar? Nej.
Vill man att de ska le? Nej.
- Mr Lebensmal? - Inte nu.
- Om jag ber dig att le, ska du fan le. - Jag vägrar.
- Det Elizabeth vill säga... - Han vet vad jag säger för jag säger det.
Hör på mig, unga dam.
Jag äger den här stationen. Förstår du?
Kan nån svara i de jävla telefonerna?
Du kan inte bara komma hit och göra vad fan du vill.
Jag gör inte vad fan jag vill. Då skulle jag forska i ett labb.
Låt mig förklara något för dig.
Män försöker alltid förklara och kvinnor väntas sitta och lyssna.
Jag vill inte ha jobbet, men behöver pengarna.
Jag ska arbeta hårdast av alla för att skapa en show att vara stolt över.
Men ni vill ha en show som bevarar myten att kvinnor är svagsinta
och att deras viktigaste beslut är vilken färg de ska måla naglarna i.
Det vägrar jag göra och inget kommer få mig att ändra mig.
Män vill att deras fruar gör dem en drink efter en lång arbetsdag.
Så gör den jävla drinken.
Varför antar ni att hans dag var längre än hennes?
Ni kan väl göra den jävla drinken?
- Mr Lebensmal. - Vad?
Vi får in en massa samtal gällande showen.
Frågor angående morgondagens ingredienser. Främst gällande CH3COOH.
Ättikssyra. Vinäger. Det är 4% ättikssyra.
Förlåt. Jag borde ha använt lekmannatermer.
Vi får nog anställa fler flickor om telefonerna fortsätter gå varma.
Om ni dröjer så ska jag ta fram den informationen.
- CH3COOH är vinäger. - Middagsmålet, går det bra att dröja?
Hej. Middagsmålet.
Hej, Middagsmålet. Det här är Elizabeth.
Ja, den Elizabeth.
Det gläder mig att ni tyckte om showen.
- Det ni ser är självantändning. - Ja.
Effekten är dramatisk, men vetenskapen simpel.
Serveras bäst med tårta.
Jag har nog aldrig nigit tidigare.
Det finns en första gång för allt. Och en sista.
Vi ses imorgon.
Barn, duka bordet. Er mor behöver fem minuters egentid.
Hej. Förlåt att jag är lite sen.
Lite?
Ja, några kvinnor körde hela vägen från San Fransisco
och hade miljontals frågor om kärnat smör.
Och jag gick igenom inköpslistan med teamet och...
Nåväl, det kvittar.
Vad har jag missat?
Allt.
Då finns det väl bara en sak att göra, antar jag.
Berätta. Berätta allt.
Hittills har alla jag träffat på Caswell varit artiga, smarta och där för att lära.
De har ett stort bibliotek.
Jag lånade Sebastian Knights verkliga liv, och hittills är det en rätt bra bok.
- Förlåt att jag stör... - Det...
...men jag följer ert program, och avsnittet om suffléer
och att ta tillfället i akt var inspirerande.
Min syster vågade inte be om löneförhöjning,
men jag berättade vad ni hade sagt.
"Rädsla är bara signalsubstanser som reagerar på ett potentiellt hot."
Och hon fick den. Löneförhöjningen.
Wow. Fantastiskt.
Jag ska bjuda på en bit paj.
Tack.
Paj.
Förlåt, Mad, kan du berätta mer om din bok?
- Tja... - Okej, varsågod.
Förlåt igen, kan jag få er autograf?
Självklart.
Tack.
- Wow. Tack. - Tack.
Återigen, förlåt mig. Du har min fulla uppmärksamhet.
Kan vi bara åka hem?
Vi äter klart vår middag, så åker vi hem sen.
Okej.
MIDDAGSMÅLET VARJE VARDAGSKVÄLL PÅ RBLA TV
Undertexter: Victoria Heaps