На повну силу через два гребки.
На повну силу.
На своїх презентаціях продукції «Tupperware»
я даю докладні описи виробів. А ще сама готую частування.
У цей вівторок в меню буде свіжовичавлений нектариновий сік,
а також лимонно-лаймові батончики на скоринці з крекерів.
Прекрасно. До зустрічі.
ВОНИ ЗНАЮТЬ, ЯК ПОЧАЛОСЯ ЖИТТЯ?
НА ОСНОВІ КНИЖКИ БОННІ ҐАРМУС
УРОКИ ХІМІЇ
Може, оці?
«Бутилгідрокситолуол».
Візьми за правило не їсти продуктів з компонентами реактивного пального.
Додам це у свій словник.
Якого кольору були очі в тата?
Синього, як у тебе. Ти ж знаєш, як працюють рецесивні гени.
А яке було волосся?
Каштанове. З чого раптом такі питання?
Місіс Мадфорд сказала нам намалювати сімейне дерево,
а я нічого не знаю про тата.
- Ти знаєш, який був тато. - Не знаю.
Знаєш. Ти знаєш, що він був геніальний учений,
що він був добрий,
смішно танцював
і я любила його понад усе, поки не з'явилася ти.
А його батьки? Їх теж треба додати до дерева.
Вони загинули в автоаварії, коли він був ще малий,
і потім він жив у сиротинці.
А твої батьки?
Езра та Айріс. Ми кілька разів переїжджали. Нічого цікавого.
Значить, ми геть самі?
Якраз навпаки.
Ми маємо одна одну, Шість Тридцять,
а вдома на вечерю нас чекає величезна сім'я.
Але готуватимеш ти, тому кажи. Що треба купити?
Я візьму борошно. Ти йди в м'ясний відділ.
- Зрозуміла. - Не бери дуже пісного.
Авжеж.
- Хочу гумку! - Стійте!
- Ану назад! - Хочу на конячку!
- Злізь з коня! - Усе гаразд?
Так, так. Вибачте за моїх бешкетників.
- Не переживайте. Я розумію. - П'ять хвилин.
Я хочу хоча б п'ять хвилин спокою.
А якщо вже мріяти,
то щоб вони накривали на стіл та іноді казали «дякую».
Але я б погодилась і на п'ять хвилин.
Ті хлопці такі галасливі. Тю.
Бутилгідрокситолуол.
Той чоловік несповна розуму. Уявляєш мене ведучою на ТБ?
Серйозно? Знаєш, на ТБ високі зарплати.
І за скільки варто продати свою душу?
Хтозна. Скільки тобі пропонують?
Я думала, ви продаєте судки для їжі.
Я продаю судки для їжі, щоб мати час на дослідження.
Я хочу бути актором. Як у «Димі зі ствола».
Ти хочеш бути юристом, як мама.
А якщо не складеться – лікарем, як тато.
Я доллю тобі молока.
Вам пощастило, що у вас є тато.
У тебе теж є тато, рибко.
І він дивиться на тебе з небес.
Я знаю. Це я просто задираюся.
Даруйте, міс Зотт,
а чому на кухні лежить запечатаний лист з НДІ імені Філліпса?
Того самого, що кликав тебе не на одну, а на дві додаткові співбесіди?
Я більше люблю, коли мені відмовляють після їди.
Хочеш, я зазирну замість тебе? Я прекрасно тримаю кам'яне лице.
Відкривай!
- Відкривай! - Відкривай!
- Відкривай! Відкривай! - Ну добре, добре.
Читай, що там.
«Шановна міс Зотт, дякуємо вам, що чекали,
поки ми відсівали кандидатів.
Ми надзвичайно раді...
Ми надзвичайно раді повідомити, що ви вийшли в останній тур
і незабаром ми приймемо рішення.
Просимо якнайшвидше надати рекомендації,
щоб ми могли»... Ля-ля-ля.
Поздоровляю, Елізабет!
- Рекомендації. - Це прекрасно.
Що таке рекомендація?
Це доля твоєї наступної роботи в руках у людини, на яку
ти більше не хочеш працювати.
Ну, я ні на що не сподіватимуся.
НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ ІМ. ГАСТІНҐЗА
Я прийшла до д-ра Донатті.
Я не домовлялася про зустріч, думала здивувати його.
Д-р Донатті більше тут не працює.
Я не знала.
А з ким можна поговорити про можливу...
Дякую.
Елізабет?
Боривіц.
То що сталося з Донатті?
Ти ж знаєш, як буває.
У раді були готові до вливання свіжої крові.
Свіжа – це та сама кров, тільки після рециркуляції.
Твоя правда.
Ти не уявляєш, скільки разів за ці роки я хотів зв'язатися з тобою.
Довелося стримуватися?
Прости мене, Елізабет.
Ну, мене розглядають на вакансію хіміка у Філіпсі.
Мені надзвичайно неприємно бути тут і просити про рекомендацію.
Тому, будь ласка, напиши щось правдиве про мої заслуги
або ж скажи мені в очі, що заважатимеш розвитку моєї кар'єри,
як це робив Донатті.
Мабуть, інститут, де ти тепер працюєш,
і так дав тобі чудову характеристику.
Я тепер продаю судки «Tupperware».
Я не писатиму доброї рекомендації.
Я знала, що дарма прийшла.
Я її не писатиму, бо хочу, щоб ти вернулася сюди.
Сюди? Ти жартуєш?
Ти – прекрасний хімік.
І хоч би що ти думала про Гастінґз,
ми й досі найкращий інститут у Південній Каліфорнії.
Набагато кращий за Філліпс. Нерозумно відкидати таку пропозицію.
- Хіміком? - Ну, молодшим хіміком.
На якій кафедрі?
ДНК.
Завдяки Ремсену й моїй високій репутації
наша лабораторія з дослідження ДНК стала авторитетом з питань абіогенезу.
У нас віддані люди займаються важливою роботою.
Будемо публікуватися разом. Я навіть дам тобі співавторство.
А хто буде провідний автор?
Ну, це буду я.
Ти?
Людина, що вкрала мою роботу й про це брехала?
Я не зроблю тебе так просто головною. Співавторство – не дрібниця.
Співавторство – це досить вагомо.
То ти подумаєш над пропозицією?
Я вже подумала.
Як думаєте, хто це на моєму сімейному дереві?
Ліна.
Президент?
«Можливо, це президент?» Відповідь – ні.
Аманда.
Можливо, це Лессі?
Це сімейне дерево, а не собача будка. Ми говоримо про людей.
Люди – це тварини.
Неправда, Медлін. Люди – це люди.
Але ж люди – це ссавці, а ссавці – це тварини.
Медлін, годі.
Томмі.
Може, я – тварина?
Ану перестань, Томмі. Перестань. Негайно...
О ні. Ні. Ану перестаньте!
Сядьте! Негайно!
Томмі.
Медлін, підійдеш до мене після уроку.
- Шампанського? - Так. Дякую.
Вип'єте з нами?
О ні. Я не п'ю до обіду.
Вибачте.
Будинок Зотт.
Господи боже.
Вона зіпсувала всю вправу й сказала, що люди – це тварини.
Але ж люди – це і є тварини.
Однак суть же не в цьому.
Учора, коли ми сиділи в колі,
ми говорили про Ральфову домашню черепаху,
і Медлін перервала розмову й сказала, що не бачить у нас на полицях
книжок Нормана Мейлера.
Ну, її цікавлять герої-мізантропи.
Я не здивована.
Хочете сказати, що Медлін – мізантропка?
Я хочу сказати, що вона заважає проводити уроки, бо...
бо тут їй не доводиться докладати зусиль.
Я хочу сказати, що їй буде краще
у школі зі складнішою програмою,
щоб не втрачала зацікавленості.
Наприклад, у Казвелльській школі.
Я не дивилася приватні школи.
Здається, пора це зробити.
Дякую за розмову.
Ти ж любиш школу?
Звісно ж, не люблю.
Як це? Чому ти не казала?
Школу ніхто не любить. Це факт.
Необов'язково, що це факт.
І про таке ти повинна казати.
У тебе й так вистачає клопоту.
Аманда!
Мамо, можна Аманда прийде в гості?
Її тато працює допізна, а нам треба відпрацювати нашу таємну мову.
Авжеж.
Сибі-спай ві-ді-гам іс-мей зі-ді-гот.
Ходімо, дівчата.
Я не вмовляти вас приїхав. Просто забрати Аманду.
І ще я хотів сказати,
що через день пиріг з куркою був ще смачніший.
Не знаю, як це взагалі можливо.
Тут нічого дивного.
Коли пиріг охолоджується, з крохмалем відбувається процес ретроградації:
структура молекул перебудовується в кристали.
У кристалах затримуються смакові сполуки,
і смак кожного шматочка стає насиченіший.
Ага, я й правда відчув ці додаткові молекули.
Було дуже смачно.
Заходьте. Я готую вечерю.
Ніколи не бачив такої кухні.
Бо це моя лабораторія, де я також готую.
Дівчата у дворі.
Учать нашого пса розмовляти своєю таємною мовою.
Як поводиться Аманда?
Вона ввічлива. Весела. Цікава.
Але, знаєте, коли я запропонувала їй
«мурах на гілочці», вона заплакала.
Дружина їй таке готувала.
Мені жаль. Коли вона вмерла?
Не вмерла. Ми розлучилися.
Вона... десь у Неваді, на шляху духовного просвітлення.
Не розумію, як вам вдається.
Що вдається?
Не даєте жодному м'ячику впасти.
Я батько-одинак уже три місяці,
а почуваюся, мов восьминіг з поганою координацією.
Для мене найкраща порада полягала в тому, що ніхто до цього не готовий,
але потім тебе стає більше.
Думаєш, що не зможеш, але все одно робиш.
На тому тижні я випадково поклав їй фляжку джину в судок з обідом.
Ну, якщо він допомагає їй висидіти на уроці місіс Мадфорд...
Ну, зараз.
Знаєте, саме тому мені й здалося, що з вас вийде телезірка.
І чому ж?
Бо ви поважаєте свою аудиторію.
Говорите без зневаги.
Спускаєтеся на рівень людини і якимось чином підносите її вище.
Ну, я б серйозно над цим подумала, якщо ми будемо партнерами 50 на 50.
Ми не так працюємо.
Значить, ми ніяк не будемо працювати, бо я не...
Ні, це буде ваша передача.
Ви будете відповідати фактично за кожну деталь.
Якщо я успішно робитиму свою роботу, ніхто й не знатиме, хто я такий.
Я переводжу Мед у приватну школу. Вона дорога.
- Яка буде зарплата? - Стільки ви ще ніколи не заробляли.
СЛУЖБОВИЙ ВХІД
Мене звати Волтер, сьогодні я ваш екскурсовод.
Що тут у нас? Праворуч – грим і зачіски.
- Це я можу сама. - Не можете.
Це Еймос, перший помічник освітлювальної бригади. Світла голова.
Але ж у нього не світле волосся.
Це метафора.
- А це Метт і Роберт. - Вітаю.
- Реквізит.
Який саме реквізит?
Вінички, ложки, крихітні поні – що скажете.
А оці дами вже ваші палкі шанувальниці.
- Шері, Ненсі, Лінн і Ронні. - Вітаю.
Дуже рада з вами познайомитися.
- Ми теж раді. - А тут...
- Може, кави? - Авжеж. Яку ви п'єте?
Ні-ні, це я вам принесу кави. Це моя робота.
Яку каву п'єте ви?
Мені не треба. Дякую.
Ясно. І нарешті...
апаратна кімната.
Добридень.
А ось – ваш новий дім.
Кенні, врубай.
Доброго ранку, м-ре Пайн.
Спільними зусиллями, ми створили кухню мрії кожної жінки.
Ну? Що думаєте?
Мені огидно.
Перерва п'ять хвилин.
Добре. Ні, я розумію ваші претензії.
Але річ у тому, що телебачення повинно приваблювати й розважати.
Приготування їжі – це не розвага. Це життєво важлива робота.
Ну, так. А ось вам ідея.
Уявімо, що ця передача – про найкращий у світі бенкет.
- Ви й м-р Зотт запрошуєте... - Ніякого м-ра Зотта.
Я не одружена. І ніколи не була.
Слухайте, а можна... Може, продовжите пізніше?
Тобто ваш... Батько Мед...
- Він зраджував дружину? - О ні. Ми були закохані.
Ми були рідними душами.
Але він раптово загинув, а я ще не знала, що вагітна.
Співчуваю.
Я теж співчуваю – вашому розлученню.
О ні. Не треба. Ми не були закохані.
Не знаю навіть, чи є в неї душа.
Знаєте що? Зробімо отак.
Уявіть, що ця історія з телебаченням – це новий захопливий експеримент.
...четверо чудових гостей.
По-перше, з нами чемпіон...
- Будинок Зоттів. - Привіт, міс Зотт.
Хотіла запросити тебе й Мед завтра до нас на барбекю.
Скажи, що в мене новий маринад.
Ну, Мед прийде, а мені, можливо, доведеться ще вчитися.
- Учитися? - Телебачення.
А як вивчати телебачення?
Увімкни 4-й канал.
Тримаю.
Зняла?
Зняла.
Слухаю.
Дивись, як часто ведучий усміхається чи сміється.
Боже, нащо вони стільки всміхаються?
Страхування життя не варте усмішок,
але я все одно занотовую частоту.
І ще встановлюю кореляцію з рейтингом з «Телегіда»,
приділяючи особливу увагу омріяній аудиторії у віці 24–35 років.
Ти геній чи божевільна? Не можу визначитися.
У мене лише два тижні до прем'єри передачі,
тож часу для навчання обмаль.
Як захочеш відпочити від навчання, ми будемо тут і будемо смажити м'ясо.
У моєму новому маринаді. Бувай, Елізабет.
- Бувай, Чарлі. - Кохаю тебе. Я сумуватиму.
Я думала, Чарлі вже не працює в нічну зміну.
Я теж так думала.
«Жовті сторінки»: найперше місце для пошуку будь-чого.
Мені потрібна коронна фраза? Кожна передача має коронну фразу?
Не перемудровуй.
Ніколи не розуміла, що це значить.
До побачення, міс Зотт.
До побачення, місіс Слоан.
...а ось і компромат.
Так, сер, таємні слова...
Та ну, серйозно?
«Словом, мені було дуже страшно вчинити так, як було правильно,
і водночас мені було дуже страшно не вчиняти так, як було неправильно».
Що це значить?
Думаю, Піп згадує про ті випадки з життя,
коли він почувався під тиском щось робити або чогось не робити,
бо цього від нього очікували.
І через це він – боягуз?
Шість Тридцять.
Мед, пам'ятаєш тата Аманди, Волтера?
По-твоєму, в мене амнезія?
Ми ж щойно з ним бачилися.
Я хотіла сказати, що тепер працюватиму з ним на телеканалі.
А це значить, що наші дні після школи стануть дещо інакші.
Але ж я люблю наші дні.
А я – дуже люблю.
Але я робитиму те, що від мене очікується, – як Піп.
Не розумію. Ти ж науковець.
Я й займатимуся наукою, тільки на кухні перед телекамерами.
Я буду ніби вчителькою для тих, хто хоче навчитися готувати.
І ще є фінансові переваги.
Я знаю, що буде непросто. Але ти казала, що не любиш школу,
і я подумала, що, може, Казвелл...
ну, та велика школа біля парку...
може, там тобі сподобається більше?
Я маю вибір?
Я хочу, щоб ти спробувала,
а не сподобається – ти маєш право повного вето.
А я думаю, що «спробую», і це кінець історії.
Право повного вето. Обіцяю.
Люблю тебе, рибко.
І я тебе.
Три, два, один, мотор!
«Я Елізабет Зотт, а це "Вечеря о шостій". Чи...»
Я не можу це читати.
І ще, Волтере, в мене зупиняється кровообіг у руках.
Та все добре. Добре.
Це добре. Генеральні репетиції саме для цього.
- Ясно. Так. - І в тебе прекрасний вигляд.
Так, ця сукня прекрасно виглядала б на невисокій дитині.
А я доросла жінка.
Добре. Мені подобається ця атмосфера. І ще...
Можна нам більші плакати?
Ні-ні, проблема не в тому, що я не бачу.
Просто моя свідомість не дає мені це читати.
Я підготувала власний текст. Можна? Я візьму.
- Три, два, один? - Можеш просто говорити.
Добре.
Я Елізабет Зотт, а це «Вечеря о шостій».
Розпушувач тіста – це лужна сіль,
яка підвищить рівень pH курячої шкірки
і зробить її хрусткою.
Почну з початку.
- Елізабет... - Я Е... Що?
...якщо ти помилилася, просто продовжуй. Бо... Передача буде в прямому ефірі.
- І ми не зможемо нічого виправляти. - Точно. Так. Вибач.
Точно. Добре. Усе.
Що ж.
Як я сказала, розпушувач тіста має розрихлювальний ефект
і підвищує рівень pH курячої шкірки.
Коротко кажучи, шкірка розширюється, коли ви її печете.
Що більша площа, то хрусткіша текстура.
- Я продемонструю... - Рівень pH шкірки? Це жарт?
Ми й досі в пошуках тону для передачі.
Пишне волосся, обтисла сукня, домашня атмосфера. Є.
Але нам потрібна сексуальна дружина, турботлива мама, яку кожен чоловік
хоче бачити вдома після роботи.
Але тепер наша мета – зменшити квадратну одиницю площі наших овочів.
Квадратну одиницю? Що це в хріна таке?
Філ. Слухайте.
Розумієте,
вона не лише кухарка й мама, а й хімік.
І я подумав: чому б не зіграти на її досягненнях,
чому б не дати домогосподаркам приклад для наслідування?
- ...сльозогінний газ. - Що це таке?
Тому я використовую захисні окуляри.
На превеликий жаль, їх нема в наборах посуду.
Філ, я вважаю, що ми можемо створити щось корисне.
Корисне? Ти що, аміш? Ні!
Нам потрібні обтислі сукні, спокусливі рухи,
щоб кухонні рукавички вона надівала отак.
А в кінці кожного випуску хай готує чоловікові коктейль.
Навряд чи міс Зотт
- захоче... - Яка в хріна різниця, що вона хоче?
Це її передача.
Ні, Волтере. Це моя передача.
Привіт, Шість Тридцять.
Вітаю вдома, Мед.
Ось твій розклад на сьогодні: з 15:30 до 16:00 – перекус.
Я зготувала фаршировані яйця.
Рекомендація: буде смачніше, якщо трохи посипати їх паприкою.
З 16:00 до 16:30 – домашнє завдання.
Я завжди починала з найменш улюблених предметів.
Щоб одразу їх здихатися.
З 16:30 до 17:00 – читання.
Почитай «Великі сподівання» для Шість Тридцять. З 87-ї сторінки.
З 17:00 до 18:00 – з тобою прийде посидіти місіс Вотергаус,
або Лінда візьме тебе в церкву на репетицію свого хору.
Дивися ліворуч і праворуч, перш ніж переходити вулицю, і пам'ятай:
Бога не існує, але ми поважаємо системи вірувань інших людей.
Я повернуся до вечері. Люблю тебе. Мама.
КРИХКЕ
ДОГАНА
- Мед! Треба йти! - Зараз!
Не проходь мимо О великодушний спасителю
Почуй моє смиренне благання
Хоч ти й усміхаєшся іншим
Не проходь повз мене
Не проходь мимо О великодушний спасителю
Почуй моє смиренне благання...
Привіт. Як тебе звати?
Я не можу цього сказати, бо я вас не знаю.
Розумно.
Я пастор Вейклі. Це моя церква.
Я Мед Зотт. Я не маю церкви, бо мама каже, що Бога не існує.
Я сусідка Лінди.
Сімейне дерево. Дуже цікаво.
Це дискусійна думка.
- Дискусійна? - Це значить «спірна».
Саме так.
І що ти вже написала?
З маминої лінії – Езра та Айріс,
але з татової ще нічого.
Я не знаю, з чого почати.
А чому ти його не спитаєш?
Він умер.
Співчуваю.
Кажуть, що не може не вистачати того, чого ти ніколи не мала,
але я думаю, що люди, які так кажуть, помиляються. А ви?
Я думаю, що люди дуже сильно помиляються.
А це що?
Підказки, які я знайшла в татовому кабінеті.
Тільки якщо вас хтось спитає – я там ніколи нічого не шукала.
Але я не знаю, в якій школі він учився. Тому це все марно
Бачиш: крилатий бик?
Так малюють святого Луку.
Твій тато ходив у школу св. Луки.
Але в яку школу св. Луки?
Це головне питання.
Не проходь повз мене
Наш час вичерпано.
Завтра у «Вечері о шостій» ми будемо вивчати колоїди.
Тільки чому ми називаємося «Вечеря о шостій»?
Має бути «Вечеря о 17:30». Але вже як є.
Волтере, треба обговорити назву. Вона збиває з пантелику.
Ну, можна це обговорити. Я просто... Може, вип'ємо?
Я не п'ю.
- А я п'ю. - Добре.
Я знаю, що ти скажеш. І зміни будуть.
Я робила нотатки.
Декорації: усього забагато. Плакати з підказками: зайві, прибрати.
Одяг: Волтере, ця сукня неприпустима, і мені потрібен лабораторний халат.
- Що? Халат не підходить? - Елізабет.
У нього більша площа, ніж у фартуха.
Не розумію, чому всі не готують у халатах.
Елізабет, лабораторний халат тут ні до чого.
Філу не сподобалася передача.
Філу? Хто такий Філ?
Власник телеканалу.
Я його ненавиджу. Дуже сильно ненавиджу.
Він не дає мені спокою в снах. Не дає мені спокою наяву.
Чи турбує мене думка Філа?
Ні, не турбує.
Але я з ним згодний. Треба внести певні зміни.
Я знала, що так станеться, Волтере.
- Ти казав, що це буде моя передача. - Казав, і вона твоя. Твоя.
То й зроби її своєю.
Знаєш, за що я люблю ТБ?
За все.
Воно має силу переносити тебе деінде й розважати.
З ним ти можеш почувати належність до чогось.
Сьогодні проблема передачі була не в декораціях і не в одязі.
Радше я хотів побачити, що ти – це ти. Не лише учений.
Але ж я учений. Ось хто я.
Можливо.
Але це лише початок.
Місіс Мадфорд каже, що я дуже-дуже добре працюю на уроках.
Я до крові прикусила язика, коли вона сказала малювати пінгвінів у куртках.
Мабуть, вона не знає,
що багато груп пінгвінів насправді живуть нижче екватора.
Ну, це поширене хибне уявлення.
І в бібліотеці я не попросила жодної книжки!
А в кафетерії
- я не ділилася обідом з Амандою... - Мед.
Я розумію, що ти нервуєшся через зміну школи.
Але зміни – це добре. Зміни – це еволюція.
Розходимося. Підеш у м'ясний відділ чи в молочний?
Можна я просто буду з тобою?
Авжеж, рибко.
Заходьте.
У нас маленька, невеличка, незначна зміна планів.
- Нічого серйозного. - Так?
Буде ледь помітно.
Волтере.
Ми...
Прем'єра «Вечері о шостій» буде ввечері. Сьогодні. Прямо зараз.
По ТБ? Але ж у нас ще два тижні репетицій.
Повторний показ передачі, яку ти замінила, має низькі перегляди.
Але ось що важливо. І це добре.
Можливо, треба було сказати це раніше.
Наш канал має найнижчий рейтинг, тому дивитиметься дуже мало людей.
І Філ нас не любить
і, можливо, робить це, щоб мати підставу скасувати передачу.
А коли ти казав, що талановито координуєш роботу, ти це мав на увазі?
Я не казав, що роблю це добре.
Не заламуй рук.
Своїх точно не ламатиму.
Перевірка. Перевірка. Раз, два, три.
Шері, запам'ятай, як усе стоїть.
Починаємо! Починаємо, люди!
Починаємо! Починаємо!
ЕЛІЗАБЕТ ЗОТТ «ВЕЧЕРЯ О ШОСТІЙ»
Прямий ефір через п'ять, чотири, три, дві, одну.
Я серйозно ставлюся до приготування їжі. Знаю: ви теж.
Ще я знаю, що ваш час безцінний. Мій час – також.
Це в неї олівець? Нащо їй всрався той олівець?
Я з власного досвіду знаю, що люди не цінують праці й жертв,
які вимагаються від мами, від дружини, від жінки.
А я не така людина.
До кінця цього випуску ми зробимо щось корисне.
Ми створимо те, що не залишиться без уваги.
Ми зробимо щось важливе: приготуємо вечерю.
Я люблю мати багато місця, коли працюю.
Це підкреслює, що наша спільна робота важлива.
Гаррі, допоможеш це прибрати?
Юджине, Еймос. Дякую.
Приготування їжі – це хімія, а хімія – це життя.
Ваша здатність змінити все, зокрема й себе, починається тут.
Ну що, почнемо?
Що вам сподобалося?
У мене безсоння, а від цього я миттю заснув.
Картопля багата на вітамін С, калій і складні вуглеводи.
Я з гордістю виступаю на боці недооцінених кухонних робочих коняк:
жінок і печеної картоплі.
Так?
- А мені, до речі... - Хіба так важко всміхатися?
Отож. І в неї наче гарна фігура,
але вона ховає її за дивним халатом.
Я додаю в чилі корицю. Її я ще ніколи не додавала.
Не бійтесь експериментувати на кухні.
Безстрашність на кухні дорівнює безстрашності в житті.
Яке слово описує ваші почуття під час перегляду передачі?
- Знуджений. - Покараний.
- Виснажений. Пригнічений. - Засмучений. Розгублений.
Яке у вас слово?
Здібна.
Здібна? І що це в біса значить?
На сьогодні наш час вичерпано.
Надіюся побачити вас завтра:
будемо досліджувати захопливий світ температури
і її впливу на клітини смакових рецепторів.
Діти, накривайте на стіл. Мамі треба хвилинку побути на самоті.
ОПЛЕСКИ
Знято.
Він тримає в руках увесь світ
Він тримає в руках...
Радий бачити свого нового улюбленого детектива.
Вітаю, м-ре Вейклі.
Надіюсь, що не лізу не у своє діло – ось список усіх шкіл св. Луки
в Алабамі, на Алясці, в Аризоні, Арканзасі, Каліфорнії, Колорадо,
Коннектикуті й Делавері.
А до Вісконсину й Вайомінгу ти вже маєш дійти сама.
Ого. Як ви це змогли?
Знайшов їх у «Жовтих сторінках» у бібліотеці.
Дивишся штат за штатом і вишукуєш усі школи св. Луки. А їх багато.
У церков зазвичай небагата фантазія,
коли доходить до назв.
Чому ви мені допомагаєте?
Бо люди, які не ставлять питань, мають сліпу віру.
А сліпа віра дуже далека від справжньої.
Можете повторити повільніше?
«Опишіть ведучу».
«Зухвала». «Неприємна». «Ні разу не всміхнулася».
Не всміхнулася?
Чи всміхаються хірурги, коли видаляють апендикси? Ні.
А вам хотілося б? Ні.
- М-ре Лебенсмал. - Не зараз.
Якщо я кажу всміхатися, ви будете всміхатися.
Не буду.
Думаю, Елізабет хоче сказати...
Він знає, що я кажу, бо я це кажу.
Послухайте, дівчино.
Я власник цього каналу. Ви розумієте?
Може, хтось братиме чортові слухавки?
Ви не можете прийти на канал
і робити все, чого душа забажає.
Якби я робила те, що бажає моя душа, то працювала б у дослідній лабораторії.
Я вам щось поясню.
Чоловіки завжди намагаються пояснювати, а жінки мають сидіти й слухати.
Мені потрібна не ця робота, а гроші.
І я працюватиму на совість, щоб моєю передачею можна було пишатися.
Але ви хочете таку передачу, яка підживлює міф, що жінка – безмозка,
і щодня її найважче рішення –
вибір кольору лаку для нігтів.
Такого я не робитиму. І ніякі погрози мене не переконають.
Після довгого робочого дня чоловік хоче коктейль від дружини.
Тому робіть коктейль, чорт вас дери.
А чому ви думаєте, що його день був довший за її?
Може, ви зробите чортів коктейль?
- М-ре Лебенсмал. - Що?
Дуже багато людей дзвонять стосовно передачі.
Плутанина з інгредієнтами.
А саме з CH3COOH.
Оцтова кислота. Оцет. Чотиривідсоткова оцтова кислота.
Вибачте. Треба було писати доступною мовою.
Доведеться найняти ще кілька дівчат, якщо телефони не замовкатимуть.
Якщо зачекаєте секунду, я це з'ясую.
CH3COOH – це оцет.
«Вечеря о шостій», зачекайте.
Алло. «Вечеря о шостій».
Алло, «Вечеря о шостій». Це Елізабет.
Так, та сама Елізабет.
Я рада, що передача вам сподобалася.
- Ви бачите горіння. - Так.
Ефект театральний, але наука проста.
Найкраще подавати з тортом.
Здається, це я вперше зробила реверанс.
Ну, все буває вперше. І востаннє.
Побачимося завтра.
Діти, накривайте на стіл. Мамі треба хвилинку побути на самоті.
Привіт. Вибач, я трохи пізно.
Трохи?
Ну, були жінки, що приїхали аж із Сан-Франциско
з мільйоном питань про збиття масла.
Потім я писала список покупок зі знімальною групою, і...
Ну, неважливо.
Що я пропустила?
Усе.
Тоді, мабуть, вихід лише один.
Ну, розказуй. Розказуй усе.
Усі, кого я бачила в Казвеллі, здалися чемними, розумними й готовими вчитися.
Ну, бібліотека таки велика.
Я взяла собі «Справжнє життя Себастьяна Найта»,
і поки що книжка досить цікава.
- Вибачте, що перериваю... - Там...
...але я щодня дивлюся вашу передачу, і випуск про суфле
і про те, як бути на висоті, був дуже натхненний.
Моя сестра боялася просити підвищення на роботі,
але я сказала їй те, що казали ви.
Що «страх – це просто нейромедіатори реагують на те, в чому бачать загрозу».
І їй його дали. Дали підвищення.
Ого. Це прекрасно.
Я принесу безплатний шматочок коблера.
Дякую.
Коблер.
Вибач. Мед, розкажеш далі про свою книжку?
- Ну... - Це вам.
І ще, вибачте. Можете лишити автограф?
Авжеж.
Дякую.
- Ого. Дякую. - Дякую.
Ще раз вибач. Я тебе уважно слухаю.
Можна ми просто поїдемо додому?
Може, спершу доїмо? А потім поїдемо додому.
Добре.
«ВЕЧЕРЯ О ШОСТІЙ» У БУДНІ НА КАНАЛІ RBLA
Переклад субтитрів: Ольга Сушицька