ST. LUKE'S DRENGEHJEM
Hvor mange gange skal det ske? Kom væk fra det skidt.
Undskyld, søster.
En dag får din nysgerrighed dig rodet ud i noget, du ikke kan komme tilbage fra.
"De dør pludseligt, midt om natten.
Gud har en mands veje for øje. Han ser hvert skridt, han tager."
Det giver en anmærkning for at komme for sent, Calvin Evans.
Hvor kom vi fra?
"Der er hverken mulm eller mørke, som de onde kan gemme sig i."
BIBELSTUDIER
"Gud behøver ikke fastsætte et tidspunkt...
KEMIHÆFTET
...hvor mennesket skal træde frem for ham i retten."
Øjnene på tavlen, tak.
Verset lyder: "Herren er begges skaber."
Undskyld forstyrrelsen, søster Beth Ann. Børn.
Vi er lige blevet færdige med mødet med biskoppen.
Hr. og fru Smith er klar til at tage ham med hjem.
Jeremiah,
nogle helt særlige mennesker er kommet tilbage for at tale med dig.
Sig hej.
Jeremiah. Hej. Lad os gå udenfor.
- Tak. - Guds fred.
Tilbage til studierne.
"Herren er begges skaber."
BASERET PÅ BONNIE GARMUS' BOG
HÅBETS SØJLER VOTIVLYS
Godt, drenge. Ind med varerne.
Samme bestilling til næste uge?
- Hvis De fordobler mængden, stiger prisen. - Tak.
Pas på. Hvis vi spilder noget sprut, kvæler biskoppen os.
- Kom med en tom flaske. - Ja.
Brug den som si.
De fyldte flasker skal derhen.
Der var du, Calvin.
Alle er meget imponerede over dit arbejde hernede.
Det er tid til at øge produktionen.
- Er det temperaturmåleren? - Ja, den, du nævnte.
- Storartet. - Hvad har du ellers brug for?
Stil den her. Forsigtigt.
Tag den af armen.
På det andet komfur.
- Vi har ikke plads. - Vi mangler kasser.
- Hold da kæft! Det er en limo! - Tal pænt.
Det er en Cadillac!
Det er sikkert en baseballspiller eller en filmstjerne.
Hvad skal han mon?
Vær nu ikke dum. Han skal hente mig.
Drøm videre.
Calvin.
Calvin, jeg vil gerne bruge denne stund til at tale om din fremtid.
Du er blevet uundværlig for mig, og det skal belønnes.
Derfor fritager jeg dig for dine daglige pligter.
Er der noget galt?
Hvem var den mand, der var her i dag?
Jeg havde på fornemmelsen, at han kom for at hente mig.
Han var her på grund af dig.
Jeg vidste det. Han er min far, ikke?
Calvin, jeg beklager.
Jeg fortalte ham alt om dig, og han så dig.
Men han vil ikke have dig.
Det gør mig ondt, Calvin.
Men hvad, hvis jeg bare kunne tale med ham?
- Han kunne se... - Nej.
Jeg holder for meget af dig
til at udsætte dig for de hadefulde, egoistiske mennesker.
Det er slemt nok, at du skal bære deres ødelagte jeg i dig.
At du skal bebyrdes af det, uanset hvor god du er, og hvor umage du gør dig.
Prøv at virke naturlig, men også fornem.
- Hvor lang tid skal det tage? - Skal vi have et med hele laboratoriet?
Koncentrer du dig om at vinde os endnu en tennispokal mod de møgsvin fra JPL.
- Lad dr. Evans have sit øjeblik i fred. - Naturligvis.
Ledningerne på elektroforesen sidder omvendt.
Nej, det tror jeg ikke...
Dr. Evans, læn Dem lidt til venstre. Jeg får en skygge med.
Jeg tjekkede dem da.
For helvede!
Prøverne er ubrugelige. Man kan ikke arbejde sådan her.
Her er for mange mennesker, for megen larm og for mange unødige forstyrrelser.
- Dr. Evans, jeg forsikrer Dem... - Du har helt ret. Hvad du har brug for?
Mit eget lokale uden kemikere og laboranter.
Uden alt det postyr. Jeg har bare brug for fred og ro.
Det er klaret, når du kommer tilbage fra Boston. Robert, det sørger du for.
Javel.
Gør Hastings stolt. Og skynd dig så tilbage.
Berømmelsen varer kun så længe, man giver dem noget at skrive om.
Som I kan se, danner alt liv på kloden,
fra lav til mus til Harvard-studerende,
proteiner af den samme gruppe af 20 aminosyrer.
RNA og DNA er opbygget af blot fire nukleotider,
men deres kaotiske processer tyder på, at livet er opstået ved tilfældig,
uendelig permutation, ikke ved stabil og effektiv aminoselektion.
Tak.
Kære dr. Evans. Jeg har ingen baggrund inden for kemi.
Alligevel følte jeg trang til at skrive efter at have hørt Deres forelæsning.
Deres arbejde er fascinerende. Ja, faktisk decideret berusende.
Men jeg mener, at Deres forskning måske overser det guddommeliges gåder.
Hvad, hvis Gud er en spontan skabelse?
Hvad, hvis det manglende led mellem nukleotider og de tidlige livsformer
rent faktisk er en kraft, som videnskaben ikke kan forklare?
Jeg deler Deres forkærlighed for at sætte spørgsmålstegn ved gængse tanker.
Ærbødigst, Curtis Wakely.
Den kan stå på bordet for enden. Tak.
Kære hr. Wakely. Pastor Wakely?
Jeg ved ikke helt, hvornår man tildeles titlen.
Det siger nok sig selv, at jeg er svoren ateist.
Men uagtet ens holdninger vil kun en intellektuelt uærlig person
kunne se et kromosom gennemgå celledelingens metafase
og fastholde, at det er en almægtig skægget mand i himlens værk.
Men overbevis mig endelig om noget andet. Jeg frygter ikke en god diskussion.
Med venlig hilsen, Calvin Evans.
Kære dr. Evans. Tak for Deres svar.
Jeg har aldrig haft fornøjelsen af at se et kromosom i metafase,
så der må jeg tilstå min forudindtagethed.
Men jeg mener ikke, at det mystiske og det naturlige er fundamentale modsætninger.
I mine øjne forklarer videnskaben hvordan, og religionen hvorfor.
I stedet for at forsvare mit synspunkt lader jeg Charles Darwin tale.
Han beviste, at videnskaben er både hvordan og hvorfor.
ARTERNES OPRINDELSE OG MENNESKETS AFSTAMNING
Kan du høre det? Er det Charlie Parker, der spiller?
Ja. Min ærkerival. Den anden Charlie i dit liv.
Min skat. Det er en ulige kamp.
De har god smag.
Musikken overdøver os nok.
Harr, vi må hellere gå hjem.
- Vrøvl. - Nej, han er en hvid fyr.
Ja, det er jeg. Hvad kan jeg hjælpe med?
Velkommen til Sugar Hill, nabo.
Tak. Kom indenfor.
- Værsgo. - Tak.
- Var det Parker, De spillede før? - Ja. Godt fanget. Det er faktisk B-siden.
Don Byas' single. Her. Tag den. Hør den igennem.
- Den kan jeg ikke tage imod. - Det siger hun kun, når hun gør det.
Jeg vil nødig snage, men hvordan endte De her i området?
Jeg fandt faktisk huset, da jeg var ude at løbe.
Hvilken slags løb?
Bare jogging. Motionering.
Det må være noget, hvide gør.
Vi er kun 8,4 km fra min arbejdsplads, så...
Er den arbejdsplads, der ligger 8,4 km herfra, Hastings-laboratoriet?
Ja, jeg er kemiker der.
Og hvad laver De?
- Jeg er turnuslæge på Kaiser Hospital. - Ja.
Og jeg er juridisk assistent hos Hollis, Morrison & Douglas.
Det er storartet.
Det er jo storartet. Jeg... Ja, jeg...
Jeg var i pressen, og lige siden har jeg modtaget en masse breve.
Religiøse trusler, ægteskabstilbud.
Selvom mine forældre er døde, er der folk, der lader, som om de er i familie med mig.
De forveksler tilsyneladende det at være kemiker med at være en Rockefeller.
Jeg ved ikke. Er det noget, De kan hjælpe mig med?
For det første er jeg juridisk assistent og ikke advokat.
Klogere end enhver advokat.
Men efter min ikke juridisk bindende mening...
...kan vi godt udsende enkeltvise breve med krav om ophør og forbud.
Ja! Jeg vil rigtig gerne have, at det ophører, og at de får forbud mod det.
Okay.
I skal møde min nye sekretær...
- Dav, alle sammen. - Hej, Gracie.
Så det er dig, Harry Morton render efter.
Gracie, det er Harrys sekretær.
Er det det? Det er da fjollet at rende efter ham. Hun er meget kønnere.
- Er det rigtigt? - Hun har ikke talt med dig i over en uge.
Hun må gå ud fra, at du er død.
Sådan er hun.
Jeg ringer til hende, når jeg er parat til det. Undskyld mig.
- Jeg har løsningen. - Det har jeg også.
Jeg har løsningen. Gå til lægen.
Nej!
Kære dr. Evans. Mange tak for gaven.
Jeg nød at læse den,
og min datter snupper den konstant for at farvelægge fugletegningerne.
Om end Darwin næppe havde til hensigt, at hans største værk
skulle bruges som malebog, er jeg glad for, at hele familien kan bruge den.
Har De selv børn?
Ser man bort fra deres raserianfald og hærværk, er jeg stor fan af dem.
Der kan jeg svare, at jeg hverken har hustru, børn eller andre forpligtelser.
Jeg er gift med mit arbejde, og sådan foretrækker jeg det.
Er der én ting, Darwin og jeg er enige om, er det, at mennesker ikke bør være alene.
Er De klar over, at han i Menneskets afstamning nævner kærlighed 95 gange?
At udsætte forsøget med livet for udefrakommende variabler
kan give et resultat, der både overrasker og vækker glæde.
Så jeg vil på det kraftigste bede dig om endnu ikke at udelukke noget eller nogen.
Stof til eftertanke, min ven.
Det tog lidt lang tid.
Jeg mødte en kollega på toilettet. Sikke et sjovt tilfælde.
Hvilket tilfælde?
Jeg mener bare, at verden er lille nogle gange.
At jeg møder hende, mens vi to er her i aften.
Det er snarere en statistisk upåfaldende hændelse, ikke?
De fleste spiser jo aftensmad mellem kl. 18 og 20,
og der er kun fire restauranter i området. Hvis du og din veninde bor i nærheden...
...er sandsynligheden for at mødes temmelig stor.
Jeres møde viser ikke, at verden er lille. Den er bare forudsigelig.
Ja.
- Undskyld. Jeg er vist uhøflig. - Nej, slet ikke.
Jeg blev så glad, da du endelig ringede.
Jeg havde valgt den perfekte kjole, men så spildte jeg selvfølgelig neglelak på den.
Så tog jeg den her gamle sag på.
Var der acetat i stoffet?
- Det er jeg ikke sikker på. - Så bør du ikke bruge acetone og vand.
Det ødelægger stoffet. Brug altid lige mængder kokosolie og opløsningsmiddel.
Det var smart.
Måske er der fem restauranter i området.
Min personlige erfaring viser, at mit livs forsøg
ikke fungerer godt med udefrakommende variabler,
og resultaterne er med stor sikkerhed unyttige.
Jeg fik engang at vide, at jeg var ødelagt.
Måske passer det. Jeg fungerer bedst alene.
Jeg hører smerten i din stemme.
Selv på papir. Jeg er ked af, at nogen sagde sådan noget til dig. Jeg er uenig.
Men det kan ikke bestrides, at kærligheden, når vi blotter os for den,
mister den og mangler den, gør os sårbare.
Far.
Normalt vil jeg sige, at det er det hele værd.
Men for tiden er jeg desværre ikke i stand til at belære andre om tro.
Lægen sagde, du skulle tage jakke på.
Ja, ja.
Min far har galdeblærekræft og afviser al behandling.
Han har valgt at bruge bønner til at fjerne sygdommen.
Jeg er ikke meget for at sige det, men jeg er vred på Gud.
Hvordan kan han lade de mest fromme af os blive syge og dø?
...i hans uskyld og undre sig over, at Gud...
Det gør mig meget ondt at høre om din far.
Jeg vedlægger en artikel fra Yale School of Medicine,
hvor man har fundet et kemisk stof, der giver midlertidig lindring
hos nogle patienter med Hodgkins sygdom.
Jeg beklager, hvis jeg går for vidt.
Tak for venligheden.
Jeg må sige, at selvom jeg er plaget af tvivl, og selvom du afviser troen...
...kan jeg i vores venskab ikke undgå at se bevis på det guddommelige.
Så tætte bånd, der knyttes helt uventet? Det er Gud.
Jeg håber, du vil forblive åben over for ukendte variabler,
for, Calvin, ingen fungerer bedst alene.
Curtis, for at være helt ærlig har jeg ikke troet på dig før nu.
Må jeg sætte mig?
Det må De.
Jeg har mødt en.
En, der er kommet så meget bag på mig...
...at hendes lykke er vigtigere for mig end mine tidligere mål i livet.
Jeg vil give hende alt.
Være alt for hende.
Hun er både hvordan og hvorfor for mig.
Calvin, det er jeg ovenud begejstret for at høre
og ikke så beskeden, at jeg ikke vil tage en lille del af æren.
Jeg har for resten også en god nyhed.
Min far har sagt ja til behandling.
Glædelig jul til dig og din udkårne.
- Kan jeg hjælpe Dem med at finde noget? - Det ved jeg ikke. Jeg kom bare forbi.
Jeg ved ikke, hvor jeg skal starte.
Hvordan er Deres kæreste?
Hun er ikke min kæreste. Hun er noget helt for sig.
Okay. Prøv at se den her.
Den vil alle damerne have for tiden. Tro mig.
Nej, Elizabeth vil ikke have det, som alle damerne vil have.
Hun tror faktisk slet ikke på ægteskabet. Eller det gjorde hun ikke.
Men det var før.
Nu er det anderledes. Alt er blevet anderledes, siden vi mødte hinanden.
Undskyld. Jeg burde ikke sige alt det til en fremmed.
Det er helt i orden.
De fleste mænd spørger kun efter det billigste eller det dyreste.
Det er vist ikke tilfældet her.
Hun er enkel.
Nej, hvad siger jeg? Hun er ikke enkel.
Hun sætter pris på enkelhed. Det praktiske.
Normalt går hun ikke med smykker.
Men hvis hun gjorde, ville de være komplekse, men klare.
Det er ikke en stor ædelsten,
men det er den klareste diament, vi har i butikken lige nu.
Også den med flest facetter. Vend den, og se, hvordan den fanger lyset.
Ja.
Ja, det er hende.
Har du allerede taget rød næse på?
Har du...
For du lige sammen? Du opfører dig meget mærkeligt i dag.
Jeg synes, det er mærkeligt, at du synes, jeg er mærkelig.
Okay, du mærkelige, mærkelige mand.
Kom nu, dødbidere.
Hvis jeg ikke ser jer til julesang i frokostpausen, får I en anmærkning.
- Efter dig. - Kujon.
Halv Syv kan være din løbemakker.
Det skal jeg ikke nyde noget af.
Det er perfekt.
Jeg har en sidste ting. Den er lille.
Flyt ind hos mig.
- Hallo? - Øjeblik.
Jeg brugte min nøgle.
- Hvad laver du? - Jeg rydder bare op.
- Rydder op? Er der en særlig anledning? - Der kommer en og bor her i et stykke tid.
I et stykke tid?
Skal jeg bære dig ind over dørtærsklen?
Nej, det er, når man er blevet gift.
Jeg har købt gafler.
- Imponerende. Hvor mange har du købt? - Nok til to personer, der får mad udefra.
- Så... to. - To.
Købte du også skeer og knive?
Pis.
Jeg glæder mig til at udvide vores bogsamling.
Hvor mange gange kan man læse Store forventninger?
- Du har lavet den samme lasagne 79 gange. - Det kan ikke sammenlignes.
- Den ændrer sig lidt hver gang. - Ligesom en god bog.
- Hvordan? - Bogen er uændret. Det er man ikke selv.
Du sagde ikke, at det var en magisk bog.
- Åbenbar dine hemmeligheder, magiske bog. - Den taler kun til mig.
Det er min bog.
En ny slags spørgsmål til dig.
Hvordan fik du taget mod til dig til at fri?
Jeg har aldrig følt mig mere sikker på noget i mit liv,
og alligevel er jeg helt lammet af frygt.
Lammet af tanken om, at så snart jeg beder hende om
at være sammen med mig resten af livet, brydes fortryllelsen,
og hun indser, at jeg ikke er god nok.
Morgenmad?
Måske formåede kirken bedre at sammenflette kærlighed og frygt i mig,
end jeg troede.
Kære Calvin. Jeg vil råde dig til ikke at tænke for meget over det.
Det eneste, vi kan gøre, er at øse ud af vores kærlighed
og håbe på, at vi får det samme igen. Ingen af os er perfekte.
Det er derfor, man ved vielsen siger "I medgang og modgang."
I Bibelen kan vi læse: "Hold fast i den indbyrdes kærlighed,
for kærlighed skjuler mange synder."
Men måske mangler der noget.
For at kunne elske og blive elsket skal man elske den anden fuldt ud.
Også vedkommendes sværeste sandheder. Måske især de sandheder.
Skriver du en prædiken?
Snarere en prædiken til én. Jeg skriver et brev til en ven.
Lad mig gætte. Den gudløse videnskabsmand?
Ham, der overtalte mig til kemo med:
"Guds måde at genoprette sit oprindelige skaberværk på
- fra vildfarne celler." - Lige netop.
Sikke et tilfælde...
...med timingen af det venskab.
"Når tilfælde forekommer, sker det på opsigtsvækkende vis."
Har du selv fundet på det?
Nej, det er Agatha Christie.
Nu må du holde op.
Kære Curtis.
Troen på, at kærligheden overvinder alt, er en smuk tanke at stræbe efter.
Det må jeg erkende.
Desværre er jeg bange for, at det er anderledes for mig.
Jeg har brugt hele mit liv på at skjule de værste sider af mig selv.
Jeg er skrækslagen for, at nogen får mine skavanker at se.
Især en, jeg holder så meget af.
- Røret er tilstoppet. - Skal jeg ringe til teknikerne?
Skulle vi kunne forberede os til Remsen under de forhold?
Det er latterligt.
Tak.
Hvor mange gange skal det ske?
Jeg har specifikt bedt om, at de breve sendes til min advokat.
Jeg kan ikke arbejde, når jeg bliver oversvømmet med de uophørlige løgne.
Undskyld, dr. Evans.
- Jeg har ikke fået at vide... - Uacceptabelt! Hvem er din chef?
Calvin.
Tak.
- Hvorfor gjorde du det? - De skal bare holde op.
Der er ingen, der anerkender det, jeg prøver at udrette her.
Så vil jeg lade dig vende tilbage til dit vigtige arbejde.
Jeg troede ikke, du var her.
Selvfølgelig er jeg her.
Vil du stadig være sammen med mig?
Ja, det vil jeg.
Jeg mistede besindelsen.
Det kan ske for enhver. Jeg er mere interesseret i at vide hvorfor.
Calvin, du er ikke blevet forskånet for mine værste sider.
Det ændrer ikke mit syn på dig.
Hvad, hvis jeg har det på samme måde med dig?
Prøv.
Før eller siden kommer det frem, om vi kan lide det eller ej.
Jeg ved ikke, hvor jeg skal starte.
Tag det stille og roligt. Fortæl mig, hvad der skete i dag.
Mine forældre opgav mig, inden de døde.
De breve fra folk, der lader, som om de holder af mig og er i familie med mig...
Det er som salt i et åbent sår.
Jeg er glad for, at mine forældre er døde.
Det gør det nemmere at komme videre.
Det er svært at sige de ting højt, som vi dårligt tør sige til os selv.
Det var sandelig en langsom start.
Kære Wakely. Beklager, at jeg ikke har fået skrevet længe.
Det føles, som om jeg har levet flere liv siden mit seneste brev.
Venstre hånd over højre. Fint.
Altid venstre over højre. Hvordan føles det? Godt.
Instinktivt vil du anbringe tommelfingrene for enden.
Ved du hvorfor? Ja.
Freddie. Hej. Jeg vil bare sige undskyld for forleden.
Endnu en gang undskyld.
Jeg vil ikke giftes, og jeg vil ikke have børn.
Tak, fordi du siger det. Nu ved jeg det.
Ved hvad?
Hvad du har brug for.
Så længe jeg har dig, og du er lykkelig, så er det nok for mig.
Hej, min ven. Er du klar til at gå tur? Okay.
Næsten.
Vil du slikke på frimærket?
Godt.
Lad os komme af sted.
Som du ved, ville jeg ikke giftes.
Og så pludselig købte jeg minsandten en forlovelsesring.
- Jeg tror... - Meget tæt på.
...jeg kompenserede for det ødelagte i mig...
- Nu skal vi af sted. - ...der greb ud efter noget helt
og perfekt at give hende,
fordi jeg så brændende ønskede at være perfekt for hendes skyld.
Godt, Halv Syv. Er du klar? Kom så.
Men som sædvanlig overraskede hun mig.
Hun har set mine værste sider, og alligevel elsker hun mig stadig.
Ægteskabet og alle de traditionelle skridt...
...er måske ikke noget for os, men vi hører sammen.
Vi hører sammen.
Det er en god opsummering af hele universet. Synes du ikke?
Kære Calvin. Hvordan kan du sige, at du ikke tror på mirakler,
når en mand, der opsøgte ensomheden, som du gjorde, kan finde en kærlighed som din?
Du har vist modbevist din egen filosofi.
Jeg er henrykt på dine vegne.
Min familie forbereder sig på at vende tilbage til Californien med min far,
og måske kan vi fejre det sammen.
Kom her. Kom nu.
Halv Syv, det er okay.
Kom nu, Halv Syv. Kom så med dig.
Hvad skal jeg nu gøre med dr. Evans' post?
Skat, der er brev til dig.
RETUR TIL AFSENDER
Mor! Nu er han her!
- Hr. Wakely. - Goddag.
Vi ringede til drengehjemmet i Modesto og skal besøge det i næste uge.
Er det ikke spændende?
Goddag. Godt at se Dem igen.
Wow. Jeg anede ikke, at De var Calvins Elizabeth.
Det er ikke til at fatte. Jeg har hans breve til mig med.
Tak.
Kom med.
Hvad har De tænkt Dem nu?
Ærligt talt er alt det her med Calvins baggrund
og at bore i hans fortid...
Jeg ville aldrig skjule noget for Mad,
men jeg er bange for at lade hende møde folk, jeg ikke stoler på.
Det forstår jeg godt. De frygter de ukendte variabler.
Calvin satte virkelig sit præg på Dem, hvad?
- Eller måske var det omvendt. - Så giver det hele mening.
Sandheden er, at vi var gode for hinanden.
Så en præst og en kemiker. Hvad var det, der førte jer sammen?
Vi vidste, hvor lidt vi vidste, og ville hellere spørge end svare.
Hvad med jer to?
Jeg tror, vi fandt troen i hinanden.
- Det er et pudsigt ord at høre fra Dem. - Hvorfor?
De ved vel, at religion bygger på tro?
Og De ved vel, at tro ikke bygger på religion?
Nemlig. I to var som skabt for hinanden.
Jeg kendte ham ikke længe nok.
Nej.
ST. LUKE'S DRENGEHJEM
GUD SØRGER FOR DIG
Ved du, hvad det vil sige at dæmpe sine forventninger?
At måle dem?
Tæt på. Det er at begrænse dem, hvis vi nu ikke får det, vi vil have.
Okay. Jeg dæmper.
Uanset hvad det her fører til, elsker jeg dig. Og det gør din far også.
Mor, det siger du altid.
Men hvordan kan far elske mig, når han aldrig mødte mig?
Fordi, Madeline Evans Zott, nogle ting strider imod empiriske beviser.
Hvad kan jeg hjælpe Dem med, fru Zott?
Frøken Zott, ikke fru. Min far og mor var ikke gift.
De havde en dreng her ved navn Calvin Evans.
Det var min far.
Og ved din far, at du er her i dag?
Han er gået bort.
Javel. Det er jeg ked af at høre.
Min datter fandt adskillige anmærkninger
fra dette hjem blandt hans personlige ejendele.
Navnet lyder ikke bekendt.
De må have et system her. Optegnelser eller sagsmapper, De kan slå op i.
Jeg ser gerne efter. Hvilket år sagde du, din far boede her?
Fra 1921 til omkring 1939. Plus/minus nogle år.
Før branden.
Jeg beklager, men desværre brændte mange af vores ældste optegnelser.
Er De sikker på, De ikke kan huske ham?
Han elskede forskning og bøger. Han var meget klog, og han løb stærkt.
Må jeg ikke anbefale dig at søge mod vor himmelske Fader
for at finde det, du savner?
Mad. Det er jeg ked af, sveske.
- Jeg ved godt, hvor skuffende... - Det giver ingen mening! Han lyver!
Mad.
Sveske.
Jeg magter ikke en blindgyde til.
- Beklager, sveske. Jeg... - Jeg ved, han var her.
Der må være beviser.
Godt. Jeg hjælper dig.
Mor, se.
FORFATTER CHARLES DICKENS TITEL STORE FORVENTNINGER
LÅNERS NAVN CALVIN EVANS
BOGEN ER DONERET AF REMSEN-FONDEN
Hvad er der?
Et spor. Du havde ret.
REMSEN-FONDEN
- Nu går jeg. - Jamen så godnat.
- Bliv her nu ikke for længe. - Okay.
Tekster af: Eskil Hein