ST. LUKE'S SKOLEHJEM
Hvor mange ganger? Ikke ha nesen i gjørmen.
Unnskyld, søster.
Nysgjerrigheten din vil føre deg ned en vei du ikke kan komme tilbake fra.
"De dør på et blunk midt på natten.
Hans øyne følger menneskets veier. Han ser hvert eneste skritt."
Du får anmerkning for å ha kommet for sent, Calvin Evans.
Nå, hvor var vi?
"Det finnes ingen skygge, intet mørke, hvor misdedere kan skjule seg."
BIBELSTUDIER
"Gud trenger ikke å granske dem mer..."
KJEMIBLADET
"...før de må komme til ham for hans dom." Se på tavlen, takk.
Verslinjen er: "Herren har skapt dem alle."
Unnskyld, søster Beth Ann.
Barn.
Vi har hatt møte med biskopen. Mr. og Mrs. Smith vil ta ham med hjem.
Jeremiah, det er noen spesielle folk som har kommet tilbake for å møte deg.
Si hei.
Jeremiah. Hei. La oss gå ut.
- Takk. - Velsigne dere.
Tilbake til skrivingen.
"Herren har skapt dem alle."
BASERT PÅ BOKA AV BONNIE GARMUS
BØNNELYS
Greit. Last opp.
- Samme bestilling neste uke? - Dobler du den, gjør jeg det umaken verdt.
Takk.
Forsiktig. Ikke søl hjemmebrenten. Biskopen dreper oss.
- Gi meg en tom en til. - Ja.
- Bruk dette som sil. - Sett flaskene der når de er fylt.
Å, Calvin. Der er du. Alle er imponert over arbeidet du gjør her nede.
Det er på tide å øke produksjonen.
- Er det temperaturmåleren? - Ja, den du nevnte.
Det er flott.
Hva mer trenger du?
Sett den her. Vær forsiktig.
Ta den av armen din.
På den andre kokeplaten.
- Vi går tom for plass. - Trenger flere kasser.
- Fy faen, en limo! - Pass munnen din.
En Cadillac!
Jeg vedder på at han er baseballspiller eller filmstjerne.
Hvorfor er han her?
- Han er her nok for min skyld. - Du drømmer.
Calvin.
Calvin, jeg ønsker å diskutere fremtiden din.
Du har blitt uunnværlig for meg, og det burde belønnes.
Derfor skal du slippe dine daglige gjøremål.
Er det noe galt?
Hvem var mannen som kom i dag?
Jeg hadde en følelse av at han var her for min skyld.
Han var her på grunn av deg.
Jeg visste det. Han er faren min, ikke sant?
Beklager, Calvin. Jeg fortalte ham alt om deg, og han så deg.
Men han vil ikke ha deg.
Beklager, Calvin.
- Får jeg snakke med ham, skjønner han at... - Nei.
Jeg bryr meg for mye om deg
til å utsette deg for de avskyelige, egoistiske folkene.
Det er ille nok at du må bære på deres ødelagthet i deg.
At du er tynget med det samme hvor snill du er og hvor hardt du prøver.
Vær naturlig, men distingvert.
- Hvor lang tid vil dette ta? - Skulle vi tatt et med hele laben?
Du skal bare tenke på å sikre oss en ny tennispokal mot jævlene fra JPL.
- La dr. Evans ha sitt øyeblikk. - Selvfølgelig.
Ledningene på elektroforesen er speilvendt.
Nei, jeg tror ikke...
- Dr. Evans, len deg mot venstre. - Jeg er sikker på at jeg sjekket.
Faen heller!
Disse prøvene er ubrukelige. Man kan ikke jobbe slik.
Det er for mange folk, for mye bråk, for mange unødvendige forstyrrelser.
- Jeg kan forsikre deg om... - Du har helt rett. Si hva du trenger.
Min egen plass. Ingen kjemikere eller laboranter.
Ikke noe oppmerksomhet. Jeg trenger bare ro.
Alt skal være ordnet innen du kommer tilbake fra Boston. Robert, sørg for det.
Ja, sir.
Gjør Hastings stolt. Og skynd deg tilbake.
Man forblir bare berømt hvis man gir dem noe å skrive om.
Så alle levende ting på planeten vår,
fra lav til mus til Harvard-studenter,
danner proteiner fra de 20 samme aminosyrene.
RNA og DNA består riktignok bare av fire nukleotider,
men deres kaotiske prosesser tyder på at liv blir til gjennom tilfeldige,
utallige permutasjoner, ikke stabil og effektiv utvelgelse av aminosyrer.
Takk.
Kjære dr. Evans. Jeg har ikke bakgrunn i kjemi,
men etter forelesningen din fikk jeg behov for å skrive til deg.
Arbeidet ditt er fascinerende. Rett og slett spennende.
Men jeg tror forskningen din overser de gudommelige mysteriene.
Hva om Gud er en spontan fremstilling?
Hva om det manglende leddet mellom nukleotider og tidlige livsformer
er en kraft som vitenskapen alene ikke kan forklare?
Jeg deler bare din interesse for å betvile populære oppfatninger.
Ærbødig hilsen Curtis Wakely.
Det kan være på det bordet. Takk.
Kjære Mr. Wakely. Pastor Wakely?
Jeg vet ikke når man får tittelen.
Jeg trenger knapt nok å si at jeg er ateist.
Men uavhengig av ens syn kan bare en intellektuelt uærlig person
se på et kromosom gå gjennom metafasen i celledeling
og fortsatt tro at en allmektig mann med skjegg i himmelen designet det slik.
Men du kan gjerne prøve å overtale meg. Jeg unngår aldri en god debatt.
Vennlig hilsen Calvin Evans.
Kjære dr. Evans. Takk for svaret.
Jeg har aldri hatt gleden av å se et kromosom i metafasen, må jeg innrømme.
Men jeg tror det mystiske og det naturlige ikke er grunnleggende motsetninger.
Slik jeg ser det, er vitenskap hvordan og religion hvorfor.
I stedet for å diskutere dette, overlater jeg det til Charles Darwin,
som beviste at vitenskap er hvordan og hvorfor.
ARTENES OPPRINNELSE
Hører du det? Er det Charlie Parker?
Ja. Min erkefiende. Den andre Charlie-en i livet ditt.
Kjære, det er ingen konkurranse.
De har god smak.
Musikken er nok for høy.
Harr, vi burde gå tilbake.
- Tull og tøys. - Nei, han er en hvit fyr.
- Det er jeg. Hvordan kan jeg hjelpe dere? - Velkommen til Sugar Hill, nabo.
Takk.
Kom inn.
- Vær så god. - Takk.
Så...
- Var det Parker jeg hørte at du spilte? - Å, ja. Godt øre. Det er B-siden, faktisk.
Don Byas' singel. Her. Ta den. Hør på den.
- Jeg kan ikke det. - Det sier hun bare når hun vil gjøre det.
Jeg mener ikke å snoke, men hvordan endte du opp i dette området?
Jeg fant dette stedet på en av løpeturene mine.
Hva slags løpetur?
Jeg bare jogget. Du vet, trening.
Må være noe hvite gjør.
Vi er bare 8,4 kilometer unna jobben min, så...
Er jobben som er 8,4 kilometer unna, Hastings laboratorium?
Ja. Jeg er kjemiker der.
Hva jobber du med?
- Jeg er turnuslege på Kaiser sykehus. - Ja.
Og jeg er advokatassistent for Hollis, Morrison og Douglas.
Dette er flott.
Det er flott. Jeg... Ja. Vet du, jeg...
Jeg fikk presseomtale. Siden det har jeg fått masse slags brev.
Du vet, religiøse trusler, frierier.
Foreldrene mine er døde, men folk utgir seg for å være familien min.
De tror visst at å være kjemiker betyr at man er en Rockefeller.
Jeg vet ikke. Kan du hjelpe meg med det?
- Jeg er advokatassistent, ikke advokat. - Smarteste advokaten du vil møte.
Men etter min ikke-juridiske mening...
Vi kan sende dem brev og kreve at de skal avstå og slutte.
Ja!
Jeg vil gjerne at de skal avstå, og at de så skal slutte.
Ok.
Hils på min nye sekretær.
- Hallo, alle sammen. - Hei, Gracie.
Så du er jenta Harry Morton løper etter.
Dette er Harrys sekretær.
Jaså? Så tåpelig å løpe etter ham. Hun er mye penere.
- Virkelig? - Hun hadde ikke hørt fra deg på en uke,
så hun trodde du var død.
Jeg ringer henne når jeg er klar for det. Unnskyld meg.
- Jeg har svaret. - Jeg også.
Jeg har svaret. Hør på legen.
Hørt på maken! Nei!
Kjære dr. Evans. Tusen takk for gaven.
Jeg har kost meg med den, og datteren min stjeler den for å fargelegge fuglene.
Darwin hadde nok ikke tenkt at verket skulle bli en fargeleggingsbok,
men jeg er glad hele familien har nytte av den.
Har du barn selv?
Bortsett fra et og annet raserianfall og litt ødeleggelse, anbefaler jeg det.
For å svare: Jeg har ingen kone, ingen barn, ingen forpliktelser.
Jeg er gift med arbeidet, og jeg foretrekker det.
Darwin og jeg er enige om at vi ikke er skapt for å være alene.
Visste du at han i The Descent of Man nevner kjærlighet 95 ganger?
Å utsette livseksperimentet ditt for andre variabler
kan gi et resultat som overrasker og gleder deg.
Så jeg bønnfaller deg: Ikke utelukk noe eller noen ennå.
En tankevekker.
Beklager at det tok litt tid.
Jeg støtte på en kollega på toalettet. For et morsomt sammentreff.
Hvilket sammentreff?
Jeg mener bare at verden er liten iblant.
At jeg møtte henne, og at du og jeg er her i kveld.
Det er heller en lite bemerkelsesverdig statistisk sannsynlighet.
De fleste spiser middag mellom klokka seks og åtte,
og det er kun fire restauranter i området. Hvis dere begge bor i nærheten,
er det høy sannsynlighet for at dere støter på hverandre.
Du møtte henne ikke fordi verden er liten, men fordi den er forutsigbar.
Akkurat.
- Unnskyld. Jeg tror jeg er frekk. - Nei, på ingen måte.
Jeg ble så glad da du endelig ringte.
Jeg hadde valgt ut en perfekt kjole, men jeg sølte neglelakk på den.
Så jeg tok på meg denne gamle greia.
Var det acetat i stoffet?
Jeg vet ikke.
I så fall burde du ikke bruke aceton og vann.
Det vil ødelegge stoffet. Bruk kokosolje og løsemiddel.
Så snarrådig.
Kan være fem restauranter i området.
Personlig erfaring har vist at livseksperimentet mitt
ikke fungerer godt med andre variabler.
Og resultatet er alltid fruktesløst.
Noen har sagt at jeg er ødelagt.
Kanskje de hadde rett. Jeg har det best alene.
Jeg hører at du er såret selv på papiret.
Så trist at noen sa det til deg. Jeg er uenig.
Men man kan ikke nekte for at å være åpen for kjærlighet,
å miste den, å ikke oppnå den, gjør at vi kan bli såret.
Pappa.
Vanligvis ville jeg sagt det er verdt det, men jeg kan ikke preke tro akkurat nå.
Legen sa du skulle ta på deg jakken.
Ja da.
Faren min har galleblærekreft og nekter behandling.
Han velger å bli kvitt sykdommen gjennom bønn.
Jeg hater å innrømme det, men jeg er sint på Gud.
Hvordan kan han la den mest gudfryktige gispe etter luft?
...og lurer på hvorfor Gud...
Det var veldig trist å høre om faren din. Jeg har lagt ved en avhandling fra Yale.
Et kjemisk middel ga midlertidig remisjon hos noen pasienter med Hodgkins sykdom.
Beklager hvis jeg gikk for langt.
Takk for sympatien.
Jeg må si at samme hvor mye jeg tviler og hvor stor motstander av tro du er,
ser jeg et bevis på det guddommelige i vennskapet vårt.
En slik uventet forbindelse? Det er Gud.
Jeg håper du vil holde deg åpen for ukjente variabler.
For, Calvin, ingen har det best alene.
Curtis, for å være ærlig trodde jeg ikke på det du sa, før nå.
- Kan jeg få sitte med deg? - Det kan du.
Jeg har møtt noen.
Noen som var så uventet...
...at hennes lykke er viktigere enn det jeg tidligere jaktet på i livet.
Jeg ønsker å gi henne alt. Være alt for henne.
Hun er mitt hvordan, og hun er mitt hvorfor.
Calvin, jeg er overlykkelig over å høre det,
og ikke for ydmyk til å ta litt av æren.
Jeg har forresten også en god nyhet. Faren min har sagt ja til behandling.
God jul til deg og din noen.
Kan jeg hjelpe deg, sir?
Jeg er ikke sikker. Jeg bare gikk forbi.
- Jeg vet ikke hvor jeg skal begynne. - Hvordan er kjæresten din?
Hun er ikke kjæresten min. Hun er noe helt annet.
Ok. Ta en titt på denne.
Det er dette alle damene vil ha nå. Stol på meg.
Nei, Elizabeth vil ikke ha det alle damene vil ha.
Hun tror ikke egentlig på ekteskap. Eller, hun trodde ikke på det.
Men det var før. Ting er annerledes nå. Alt er annerledes siden vi møttes.
- Jeg burde ikke si alt det til en fremmed. - Det går helt bra.
De fleste menn vil bare vite hvilken som er den billigste eller dyreste.
Det er nok ikke tilfellet her.
Hun er enkel. Nei, hva er det jeg sier? Hun er ikke enkel.
Hun setter pris på det enkle. Det praktiske.
Hun pleier ikke å ha på seg smykker,
men i så fall hadde det vært komplisert, men klart.
Det er ikke en stor stein, men det er den klareste diamanten vi har.
Og med flest fasetter. Snu på den og se hvordan den fanger lyset.
Ja.
Ja, det er henne.
Rød nese allerede?
Har du...
Rykket du til? Du oppfører deg veldig rart i dag.
Jeg syns det er rart at du syns jeg er rar.
Ok, din rare, rare mann.
Kom igjen, Scrooge-er.
Hvis dere ikke kommer og hører på julesangene, får dere anmerkning.
- Etter deg. - Feiging.
Seks Tretti kan være løpekameraten din. Jeg kommer ikke til å gjøre det med deg.
Det er perfekt.
Jeg har en siste ting. En liten ting.
Du burde flytte inn hos meg.
- Hallo? - Vent litt.
Jeg brukte nøkkelen min.
- Hva driver du med? - Jeg bare rydder.
- Rydder? En spesiell anledning? - Noen skal bo her en stund.
En stund?
- Skal jeg bære deg over dørstokken? - Nei, det er når man gifter seg.
Jeg har kjøpt gafler.
- Imponerende. Hvor mange? - Nok til at to personer kan bestille mat.
- Så to. - To.
- Kjøpte du skjeer og kniver? - Pokker.
Gleder meg til å utvide biblioteket.
Hvor mange ganger kan man lese Store forventninger?
- Du har laget samme lasagne 79 ganger. - Ikke en rimelig sammenligning.
- Den er litt forskjellig hver gang. - Samme med en stor bok.
- Hvordan er det mulig? - Boken forblir den samme, men ikke du.
Du sa ikke at det er en magisk bok.
- Fortell meg hemmelighetene dine. - Den snakker bare til meg. Det er min bok.
Et nytt slags spørsmål til deg. Hvordan samlet du mot til å fri?
Jeg har aldri følt meg sikrere på noe som helst,
men likevel er jeg helt lammet av frykt.
Lammet av tanken på at idet jeg ber henne
om å tilbringe resten av livet med meg, vil hun innså at jeg ikke er bra nok.
Frokost?
Kirken gjorde en bedre jobb med å flette sammen kjærlighet og frykt
enn jeg innså.
Kjære Calvin. Mitt beste råd er ikke å tenke for mye på det.
Vi må bare være sjenerøse med kjærligheten og håpe at vi får like mye tilbake.
Ingen er perfekte. Derfor sier vi "i gode og onde dager" under vielsen.
Bibelen sier: "Fremfor alt skal dere elske hverandre høyt,
for kjærlighet skjuler en rekke synder." Men kanskje den går glipp av noe.
For virkelig å elske og bli elsket, må du elske hele personen,
inkludert deres vanskeligste sannheter. Kanskje spesielt de sannhetene.
Er det en preken?
Heller en preken for én. Skriver et brev til en venn.
La meg gjette. Den gudløse vitenskapsmannen?
Som overtalte meg om at kjemoterapi er:
"Guds måte å gjenopprette sitt opprinnelige skaperverk på fra
- lunefulle celler." - Det er ham, ja.
Litt av et sammentreff.
Tidspunktet dere ble venner på.
"Når sammentreff begynner å skje,
fortsetter de å skje på de mest utrolige måter."
Fant du på det?
Nei, det er Agatha Christie.
Nå må du gi deg.
Kjære Curtis.
Å tro at kjærligheten kan overvinne alt er en vakker tanke å strebe etter.
Det skal du ha.
Dessverre frykter jeg at det er annerledes for meg.
Hele livet mitt har jeg skjult de verste delene av meg selv.
Jeg er livredd for tanken på at noen må se manglene mine.
Spesielt en jeg bryr meg så mye om.
- Gassrøret er blokkert. - Skal jeg ringe vedlikehold?
Skal vi forberede oss til Remsen under slike forhold? Helt latterlig.
Takk.
Hvor mange ganger? Disse brevene skal sendes til advokaten min.
Jeg kan ikke jobbe når jeg drukner i disse uavbrutte og inntrengende løgnene.
Unnskyld, dr. Evans.
- Jeg fikk ikke beskjed om å sortere... - Uakseptabelt! Hvem er sjefen din?
Calvin.
Takk.
- Hvorfor gjorde du det? - Det må ta slutt.
Det er som om ingen skjønner hva det er jeg prøver å oppnå her.
Vel, jeg skal la deg fortsette med ditt viktige arbeid.
- Trodde ikke du kom til å være her. - Selvfølgelig er jeg her.
Vil du fortsatt omgås meg?
- Ja, det vil jeg. - Jeg mistet besinnelsen.
Folk mister besinnelsen. Jeg er mer interessert i å vite hvorfor.
- Calvin, du har sett mine verste sider. - Får meg ikke til å like deg mindre.
Hva om jeg sier at jeg føler det samme?
Bare prøv.
Det kommer ut til slutt, enten vi liker det eller ikke.
Vet ikke hvor jeg skal begynne.
Begynn sakte. Fortell meg hva som skjedde i dag.
Foreldrene mine forlot meg før de døde.
De brevene, folk som later som om de bryr seg om meg, sier de er familie...
Det er som å strø salt i et etsende sår.
Jeg er glad foreldrene mine er døde.
Det gjør det lettere å gå videre.
Det er vanskelige å si høyt det vi knapt nok kan si til oss selv.
Snakk om å begynne sakte.
Kjære Wakely. Beklager at det er en stund siden sist.
Jeg føler jeg har levd flere liv siden mitt forrige brev.
Venstre hånd over den høyre. Bra.
Alltid den venstre over den høyre. Det er bra. Flott.
Du ønsker instinktivt å ha tomlene der.
Vet du hvorfor? Ja.
Freddie.
Hei. Jeg ville bare si unnskyld for her om dagen.
Igjen, unnskyld.
Jeg vil ikke gifte meg, og jeg vil ikke ha barn.
Takk for at du fortalte meg det. Nå vet jeg det.
Vet hva?
Hva du trenger.
Så lenge jeg har deg, og du er lykkelig, så er det nok for meg.
Hei, kompis. Er du klar for å gå tur? Ok.
Snart.
Vil du slikke frimerket for meg?
Greit.
Ok. Da drar vi.
Jeg ville ikke gifte meg.
Men så endte jeg opp med å kjøpe en forlovelsesring, av alle ting.
- Jeg tror... - Veldig nærme.
...jeg kompenserte for det som er ødelagt i meg.
- Ja, vi skal dra. - Lette etter noe perfekt å gi henne,
siden jeg så gjerne ønsket å være perfekt for henne.
Greit, Seks Tretti. Er du klar? Da drar vi. Kom igjen.
Men som alltid overrasket hun meg.
Hun har sett mine verste sider, men elsker meg likevel.
Ekteskap, alle de tradisjonelle stegene,
er ikke noe for oss, men vi er til for hverandre.
Vi er til for hverandre. Det oppsummerer hele det jævla universet, eller hva?
Kjære Calvin. Hvordan kan du si du ikke tror på mirakler
når en mann som var så sikker på å være alene, finner en slik kjærlighet?
Du kan ha motbevist din egen filosofi. Jeg er henrykt på dine vegne.
Vi skal dra tilbake til California med faren min,
og kanskje vi kan feire sammen.
Kom igjen. Hei, kom igjen.
Seks Tretti, det går bra.
Hei. Seks Tretti, kom igjen. Hei, kom igjen.
Hva skal jeg gjøre med dr. Evans' post nå?
Skatt. Noe til deg.
RETURNERES TIL AVSENDER
Mamma! Han er her!
- Mr. Wakely. - Hallo.
Vi ringte skolehjemmet i Modesto og skal besøke det neste uke.
- Kan du tro det? - Hallo. Hyggelig å møte deg igjen.
Jøss. Jeg ante ikke at du var Calvins Elizabeth.
Det er utrolig. Jeg tok med brevene han skrev til meg.
Takk.
Bli med meg.
Hva er planene dine?
Disse greiene med Calvins historie, å bla gjennom fortiden hans...
Jeg ville aldri skjult noe for Mad,
men jeg er redd for å bringe folk inn i hennes liv som jeg ikke kan stole på.
Jeg skjønner det. Du er redd for ukjente variabler.
Calvin smittet virkelig over på deg.
- Eller kanskje det var omvendt. - Nå gir alt mer mening.
Sannheten er at vi forandret hverandre til det bedre.
Så en prest og en kjemiker.
Hva førte dere to sammen?
Vi visste hvor lite vi visste, og stilte heller spørsmål enn å svare.
Hva med dere to?
Jeg tror vi fant tro i hverandre.
Et rart ord å høre deg si.
Hvorfor det?
Du vet vel at religion er basert på tro?
Du vet at tro ikke er basert på religion?
Så sannelig. Dere to er perfekte for hverandre.
- Jeg kjente ham ikke lenge nok. - Nei, det gjorde du ikke.
ST. LUKE'S SKOLEHJEM
GUD FORSØRGER OSS
Vet du hva det betyr å temperere forventningene?
Å måle dem?
Nesten. Det er å ha lave forventninger i tilfelle vi ikke får det vi vil ha.
Ok, jeg skal temperere.
Samme hva som skjer, er jeg glad i deg. Og det er pappaen din også.
Du sier alltid det. Hvordan kan pappa være glad i meg når han aldri møtte meg?
Fordi, Madeline Evans Zott, noen ting overgår empiriske bevis.
Hva kan jeg gjøre for deg, Mrs. Zott?
Miss Zott, ikke Mrs. Min far og mor var ikke gift.
- Det var en gutt her som het Calvin Evans. - Han var faren min.
Vet faren din at du er her i dag?
Han gikk bort.
Jeg skjønner. Det var veldig trist å høre.
Datteren min fant flere anmerkninger fra denne institusjonen blant sakene hans.
Navnet høres ikke kjent ut.
Dere må ha et slags system her. Mapper eller dokumenter dere kan henvise til.
Kan gjerne sjekke. Hvilket år var faren din her?
1921 til rundt 1939, pluss minus noen år.
Før brannen.
Dessverre har mange av våre eldste dokumenter brent opp.
Sikker på at du ikke husker ham?
Han elsket vitenskap og bøker. Han var veldig smart og løp fort.
Kan jeg foreslå at du ber Vårherre om å hjelpe deg med å helbrede savnet?
Mad. Jeg er lei for det, gullet.
- Gullet, jeg vet hvor skuffende... - Det gir ikke mening! Han lyver!
Mad.
- Gullet. - Jeg vil ikke ha en ny blindgate.
- Jeg er lei for det, gullet. - Jeg vet han var her. Det må finnes bevis.
Greit. Jeg skal hjelpe deg.
Mamma, se.
FORFATTER - CHARLES DICKENS LÅNERENS NAVN - CALVIN EVANS
DENNE BOKEN ER DONERT AV REMSEN-STIFTELSEN
Hva er det?
En ledetråd. Du hadde rett.
REMSEN-STIFTELSEN
- Jeg drar. - God kveld.
- Ikke bli her for sent. - Ok.
Tekst: Espen Stokka