ST LUKES HEM FÖR POJKAR
Hur många gånger? Sluta gräva i jorden.
Förlåt, syster.
En dag kommer din nyfikenhet leda dig i fördärvet.
"Och dö ögonblickligen, mitt i natten.
Hans ögon ser de dödligas vanor. Han ser varje steg de tar."
Du får en anmärkning för sen ankomst, Calvin Evans.
Nu då, hur långt hade vi kommit? "Det finns ingen djup skugga,
inget totalmörker där missdådare kan gömma sig."
BIBELSTUDIER
"Gud har inget behov av att skärskåda folk..."
KEMIBLADET
"...innan de emottar sin dom framför honom."
Se rakt fram, tack.
Versen lyder: "Herren skapade dem alla."
Förlåt att jag stör, syster Beth Ann.
Barn.
Vi avslutade just mötet med biskopen.
Mr och mrs Smith är redo att ta med honom hem.
Jeremiah, vi har speciella personer här som kommit tillbaka för att träffa dig.
Säg hej.
Jeremiah. Hej. Vi går ut.
- Tack. - Signe er.
Återgå till skrivandet.
"Herren skapade dem alla."
BASERAD PÅ BOKEN AV BONNIE GARMUS
BÖNELJUS
Okej, killar. Lasta in.
Samma nästa vecka?
- Dubblar ni produktionen belönar jag er. - Tack.
Försiktigt. Spill inte. Biskopen skulle döda oss.
- Du, ge mig en tom till. - Ja.
Sila med den.
Fulla flaskor ställs här.
Calvin. Där är du.
Alla är imponerade med arbetet du utför här.
Det är nog dags att öka produktionen.
- Är det temperaturmätaren? - Ja, den du nämnde.
- Toppen. - Vad mer behöver du?
Lägg den där. Försiktigt.
Ta av den från armen.
Sätt den på spis två.
- Vi har platsbrist. - Fler backar.
- Jävlar, det är en limo! - Språket.
En Cadillac!
Han är säkert basebollproffs eller filmstjärna.
Varför är han här?
Inbilla er inget. Han är här för min skull.
Dröm på.
Calvin.
Calvin, jag vill diskutera din framtid.
Du har blivit oumbärlig för mig, och det bör premieras.
Därför ursäktar jag dig från dina dagliga sysslor.
Är det något fel?
Vem var mannen som kom idag?
Jag fick en känsla av att han var här för min skull.
Han var här för din skull.
- Jag visste det. Han är min far, visst? - Calvin, jag är ledsen.
Jag berättade allt om dig, och han såg dig.
Men han vill inte ha dig.
Jag är ledsen, Calvin.
Men... Kanske om jag fick prata med honom?
- Han skulle se att... - Nej.
Hör på, jag bryr mig för mycket om dig
för att utsätta dig för hatfulla, själviska personer.
Det är illa nog att du måste bära deras trasighet i dig.
Att du ska tyngas av det,
oavsett hur duktig du är och hur hårt du kämpar.
- Bete dig naturligt men distingerat. - Hur mycket längre tar det här?
Ska vi ta ett med hela labbet?
Oroa dig hellre om att vinna en till tennistrofé
mot de där jävlarna från JPL.
- Låt dr Evans njuta av stunden. - Självklart, sir.
De där... Kablarna på elektroforesen är inverterade.
Nej. Jag tror inte de...
Dr Evans, luta lite till vänster. Jag ser en skugga.
- Jag vet att jag kollade dem. - För helvete!
De här proverna är värdelösa. Så här arbetar man inte.
För många människor, för mycket ljud, för många onödiga distraktioner.
- Dr Evans, jag försäkrar... - Ni har rätt.
Säg vad ni behöver.
Eget utrymme. Inga kemister, inga labbtekniker.
Ingen uppmärksamhet. Jag behöver bara lugn och ro.
När ni återvänder från Boston kommer det att vara löst.
- Robert, se till det. - Ja, sir.
Gör Hastings stolt. Skynda sen tillbaka.
Berömmelse varar bara så länge man ger dem något att skriva om.
Nu vet ni att varenda levande varelse på planeten,
från lav till möss till Harvardstudenter,
formar sitt protein från samma 20 aminosyror.
RNA och DNA må bestå av endast fyra nukleotider,
men deras kaotiska processer indikerar att liv uppstår ur slumpvis,
infinit permutation, inte stabil och effektiv aminoselektion.
Tack.
Käre dr Evans, jag har ingen kemibakgrund.
Trots detta, efter er föreläsning, ville jag skriva till er.
Jag finner ert arbete fascinerande. Riktigt upplyftande, faktiskt.
men jag tror er research kanske förbiser det gudomliga mysteriet.
Tänk om Gud är en spontan generation?
Tänk om den felande länken mellan nukleotider och tidiga livsformer
faktiskt är en kraft vetenskap allena inte kan förklara?
Jag delar er affinitet för att ifrågasätta sedvanliga föreställningar.
Med respekt, Curtis Wakely.
Den kan stå på sidobordet. Tack.
Käre mr Wakely, pastor Wakely?
TEOLOGISK HÖGSKOLA
Jag vet inte om ni innehar titeln.
Om det nu måste påpekas, jag är ståndaktig ateist.
Oavsett någons åsikter, endast en intellektuellt oärlig person
kan iaktta en kromosom genomgå metafasen av celldelning
och fortfarande tro att en allsmäktig skäggig man
i himlen skapade den så.
Men varsågod, försök övertyga mig. Jag har aldrig undvikit en bra debatt.
Vänligen, Calvin Evans.
Käre dr Evans, tack för ert svar.
Jag har aldrig haft nöjet att iaktta en kromosom i metafas,
så jag erkänner min partiskhet.
Men jag tror att det mystiska
och det naturliga inte är fundamentala motsatser.
Som jag ser det, är vetenskapen hur och religionen varför.
Istället för att argumentera, överlämnar jag ordet till Charles Darwin,
som bevisade att vetenskapen är hur och varför.
OM ARTERNAS UPPKOMST
Hör du det där? Är det Charlie Parker som spelar?
Ja. Min ärkefiende. Den andra Charlie i ditt liv.
Åh, älskade. Det är obestritt.
De här människorna har god smak.
De hör säkert inte för musiken.
- Harr, vi borde gå tillbaka. - Nonsens.
Nej, han är vit.
Det är jag. Hur kan jag stå till tjänst?
Välkommen till Sugar Hill, granne.
Tack. Kom in.
- Varsågod. - Tack.
Så...
Var det Parker jag hörde er spela?
Ja, ni har gott musiköra. Det var faktiskt B-sidan.
Don Byas singel. Här. Ta den. Lyssna på den.
Det går inte för sig.
Så säger hon bara när hon absolut kommer göra något.
Jag vill inte snoka, men hur hamnade ni i det här området?
Jag hittade det här stället under en löprunda.
Vad för slags löpning?
Bara joggning. Ni vet, träning.
Måste vara nåt vita gör.
Vi är bara åtta kilometer ifrån min arbetsplats, så...
Är arbetet som ligger åtta kilometer bort Hastings laboratorium?
Ja. Jag är kemist där.
- Och vad sysslar ni med? - Jag är AT-läkare på Kaiser Hospital.
Jaså.
Jag är advokatassistent hos Hollis, Morrison och Douglas.
Det här är toppen.
Toppen. Jag... Ja. Ni vet, jag...
Det skrevs lite om mig, och sedan dess har jag fått all möjlig korrespondens.
Ni vet, religiösa hot, giftermålserbjudanden.
Även fast mina föräldrar är döda, låtsas folk vara min familj.
De tycks ha förväxlat att vara kemist med att vara en Rockefeller.
Vad... Kan ni... Jag vet inte. Kan ni hjälpa mig med det?
Först och främst, jag är assistent, inte advokat.
Smartaste advokat ni kommer träffa.
Men i min icke-lagligt-bindande-åsikt,
kan vi utfärda individuella varningsbrev.
Ja!
Jag skulle älska att varna dem så de försvinner.
Okej.
Låt mig presentera min nya sekreterare...
- Nämen, hej, allihop. - Hej, Gracie.
Så du är flickan Harry Morton jagar.
- Det här är Harrys sekreterare. - Jaså? Du är dum som jagar honom.
Hon är mycket sötare.
- Jaså? - Hon hörde inget från dig,
så hon antog att du hade dött.
Så är det jämt med den kvinnan.
Jag ringer henne när jag är redo. Ursäkta mig.
Jag vet svaret.
- Jag vet svaret. - Jag med.
Jag vet svaret.
Ring läkaren.
Nej, du!
Käre dr Evans, tack så mycket för gåvan.
Jag har uppskattat läsningen,
och min dotter stjäl den för att färglägga fågelbilderna.
Även om jag inte tror att Darwin avsåg att hans största verk
skulle användas som målarbok,
är jag glad att hela familjen använder den.
Har ni egna barn?
Förutom ett och annat utbrott och skadegörelse på personliga ägodelar,
rekommenderar jag det.
Som svar på er fråga,
jag har ingen fru, inga barn, inga förpliktelser.
Jag är gift med mitt arbete, och jag föredrar det så.
Om det finns något jag och Darwin är överens om,
är det att ingen är starkare ensam.
Visste ni att i Människans härkomst och könsurvalet
nämner han kärlek 95 gånger?
Ojdå.
Att utsätta experimentet ert liv för utomstående variabler
kan ge ett resultat som både förvånar och gläder.
Så jag ber er, uteslut inte något eller någon än.
Överväg det, min vän.
Förlåt att det dröjde.
Jag sprang in i en kollega i badrummet. Vilket lustigt sammanträffande.
Vilket sammanträffande?
Jag menar bara att världen är liten ibland.
Att jag träffade henne, att vi är här ikväll.
Det är väl snarare en helt vanlig statistisk sannolikhet?
Jag menar, de flesta äter middag mellan klockan 18:00 och 20:00,
och det finns bara fyra restauranger i området.
Om ni och er vän bor i närheten,
är det en rätt hög chans att ni stöter på varandra.
Att ni träffade henne ikväll är inte för att världen är liten,
utan snarare förutsägbar.
Visst.
- Förlåt. Det var nog oförskämt. - Nej, inte alls.
Jag blev så glad när ni äntligen ringde.
Jag valde ut den perfekta klänningen,
men självklart spillde jag nagellack över den.
Så jag satte på mig den här trasan.
Innehöll tyget acetat?
Jag vet inte.
För om... Aceton och vatten bör inte kombineras.
Det förstör tyget. Ta alltid en del kokosolja till en del lösningsmedel.
Vilket bra råd.
Det kanske finns fem restauranger i området.
Personlig erfarenhet har visat att experimentet som är mitt liv
inte kommer väl överens med utomstående variabler,
och resultaten är tillförlitligt gagnlösa.
En gång sa någon att jag är trasig.
De kanske hade rätt. Jag är bättre på egen hand.
Jag hör smärtan i din röst, även på papper.
Jag beklagar att någon sa så till dig. Jag håller inte med.
Men det går inte att förneka att kärlek... att vara öppna för kärlek,
förlora kärleken, sakna kärleken... gör oss sårbara för smärta.
Pappa.
Vanligtvis skulle jag hävda att det är värt det.
Men jag är rädd att jag inte är den som ska predika om tro just nu.
Läkaren sa åt dig att ha jackan på.
Ja, ja.
Min far har cancer i gallblåsan och vägrar behandling,
och ber istället för att sjukdomen ska lämna hans kropp.
Jag hatar att erkänna det, men jag är arg på Gud.
Hur kan Han låta de mest gudfruktiga ibland oss kippa efter luft?
...i sin oskuld, och frågar varför Gud...
Det var verkligen tråkigt att höra om din far.
Jag bifogar en artikel från Yale School of Medicine
som funnit att en kemisk agent framkallar tillfälliga förbättringar
hos vissa patienter med Hodgkins lymfom.
Förlåt om jag gick för långt.
Tack för din vänlighet.
Jag måste säga, oavsett mina tvivel och skälet till ditt motstånd till tro,
kan jag inte annat än se det gudomliga i vår vänskap.
Ett oväntat samförstånd som detta? Det är Gud.
Jag hoppas du fortsätter vara öppen för okända variabler,
för att, Calvin, ingen är starkare ensam.
Curtis, helt ärligt, jag tog inte till mig dina ord förrän nu.
Får jag göra er sällskap?
Det får ni.
Jag har träffat någon.
Någon så oväntad
att hennes lycka överstiger mitt tidigare livs strävanden.
Jag vill ge henne allt.
Vara hennes allt.
Hon är mitt hur och mitt varför.
Calvin, det gläder mig att höra det
och jag är inte för ödmjuk för att ta åt mig lite av äran.
Förresten, jag har också goda nyheter.
Min far har gått med på att låta sig behandlas.
God jul till dig och din någon.
Kan jag hjälpa er, sir?
Jag vet inte. Jag gick bara förbi.
Jag skulle inte veta var jag skulle börja.
Hur är er flickvän?
Hon är inte min flickvän. Hon är något helt annat.
Okej. Kika på den här.
Det här är vad alla kvinnor vill ha. Tro mig.
Nej, Elizabeth vill inte ha det alla kvinnor vill ha.
Hon tror inte ens på äktenskapet. Eller trodde inte.
Men det var tidigare. Ni vet, det är annorlunda nu.
Allt har förändrats sen vi träffades.
Förlåt. Jag borde inte säga sånt till en främling.
Nej, det är helt okej.
De flesta män som kommer hit frågar bara vad som är billigast eller dyrast.
Det känns inte som om det är fallet här.
Hon är enkel.
Nej, vad säger jag. Hon är inte enkel. Hon uppskattar enkelhet. Det praktiska.
Normalt sett bär hon inte smycken.
Men om hon gjorde det, skulle de vara komplexa men klara.
Det är inte en stor sten,
men det är den klaraste diamanten vi har just nu.
Och med flest facetter.
Vrid på den så ser ni hur den fångar ljuset.
Ja.
Ja, det är hon.
Är rödnäsan redan på?
Har du...
Ryckte du till? Du beter dig underligt idag.
Jag tycker att det är skumt att du tycker att jag är skum.
Okej, skumma, skumma man.
Kom igen, julhatare.
Är ni inte med och sjunger under lunchen, anmäler jag er.
- Du först. - Fegis.
Jag tänkte att Halv sju kan bli din löparkompis.
För jag tänker då fan inte springa med dig.
Det är perfekt.
Jag har en sista sak. En liten.
Du borde flytta in med mig.
- Hallå? - En sekund.
Jag använde min nyckel.
- Vad gör du? - Jag städar.
- Städar? Någon speciell anledning? - Någon ska bo här ett tag.
Ett tag?
- Borde jag bära dig över tröskeln? - Nej, sånt hör äktenskap till.
Jag köpte gafflar.
- Imponerande. Hur många köpte du? - Tillräckligt för två personers hämtmat.
- Så två? - Två.
Köpte du skedar och knivar?
Fan.
Jag ser fram emot att utöka vårt bibliotek.
Hur många gånger kan man läsa Lysande utsikter?
Du var tvungen att laga lasagne 79 gånger.
Orättvis jämförelse.
- Den ändras lite varje gång. - Det gör även en bra bok.
- Hur är det möjligt? - Boken förblir densamma, men inte läsaren.
Du sa inte att det var en magisk bok.
- Säg mig dina hemligheter, magiska bok. - Den talar bara till mig.
Det är min bok.
En ny slags fråga till dig.
Hur lyckades du ta mod till dig att fria?
Jag har aldrig varit säkrare på något i hela mitt liv,
och ändå är jag förlamad av rädsla.
Förlamad av tanken av att så fort jag frågar henne
om hon vill tillbringa sitt liv med mig så bryts förtrollningen
och hon inser att jag inte duger.
Frukost?
Kyrkan kanske lyckades bättre med att sammanlänka kärlek och rädsla
än jag trodde.
Käre Calvin. Mitt råd är att inte överanalysera.
Det enda vi kan göra på denna jord är att älska generöst
och hoppas att erhålla detsamma.
Ingen är perfekt.
Därför inkluderar äktenskapslöften orden: "att älska i nöd och lust".
Bibeln uppmanar oss: "framför allt, älska varandra djupt
ty kärlek övertäcker en mängd synder."
Men det kanske saknas något.
För att kunna älska och bli älskad, måste man älska allt hos någon,
inklusive deras svåraste sanningar. Kanske framförallt de sanningarna.
Skriver du en predikan?
Snarare en predikan för en. Jag skriver brev till en vän.
Låt mig gissa. Den gudlöse vetenskapsmannen?
Den som förklarade cellgifter som:
"Guds sätt att återställa hans ursprungliga skapelse från...
- ...egensinniga celler." - Densamme.
Vilket sammanträffande...
...den här vänskapens tajming är.
Tja, "när sammanträffanden börjar uppstå,
fortsätter de uppstå på de mest fantastiska sätt."
- Var det du som sa det? - Nej, det var Agatha Christie.
Grabben, lägg av.
Käre Curtis,
att tro att kärlek övervinner allt är en vacker tanke att sträva efter.
Det erkänner jag.
Dessvärre är jag rädd för att det är annorlunda för mig.
I hela mitt liv har jag dolt de värsta sidorna av mig själv.
Jag är livrädd för att någon ska tvingas se mina defekter.
HASTINGS RESEARCHLABB C/O CALVIN EVANS
Särskilt någon jag bryr mig om.
- Bensinkabeln är trasig. - Ska jag ringa på hjälp?
Förväntas vi förbereda oss för Remsen under dessa omständigheter?
Fullkomligt löjeväckande.
Tack.
Hur många gånger?
Jag har bett att dylik korrespondens skall sändas till min advokat.
Jag kan inte arbeta när jag dränks av oupphörliga och påträngande lögner.
Förlåt mig, dr Evans.
- Jag fick inga instruktioner om... - Oacceptabelt! Vem är din chef?
Calvin.
Tack.
- Varför gjorde du så? - Jag måste få stopp på dem.
Ingen tycks uppskatta det jag försöker åstadkomma här.
Okej. Då ska jag låta dig återgå till ditt viktiga arbete.
Jag trodde inte du skulle vara här.
Självklart är jag här.
Vill du fortfarande umgås med mig?
Ja, det vill jag.
Jag tappade humöret.
Folk tappar humöret. Det som intresserar mig är varför.
Calvin, du har inte direkt sluppit mina sämsta egenskaper.
Det får mig inte att tycka mindre om dig.
Och om jag säger att jag känner likadant?
Berätta.
Förr eller senare kommer det ut, vare sig vi vill eller ej.
Jag vet inte ens var jag ska börja.
Börja långsamt. Berätta vad som hände idag.
Mina föräldrar övergav mig innan de dog.
De där breven. Folk som låtsas bry sig om mig, som hävdar sig vara familj...
Det är att strö salt i såren.
Jag är glad att mina föräldrar är döda.
Det gör det lättare att gå vidare.
Det är svårt att säga högt de saker vi knappt kan säga oss själva.
Börja långsamt var det.
Käre Wakely,
jag är ledsen att jag inte har skrivit på länge.
Det känns som om jag levt flera liv sedan mitt senaste brev.
Vänster hand över höger. Bra.
Alltid vänster över höger. Hur känns det? Det är bra. Fint.
Din instinkt är att sätta tummarna på toppen.
Vet du varför? Ja.
Freddie.
Hej. Jag ville bara be om ursäkt för häromdagen.
Återigen, förlåt mig.
Jag vill inte gifta mig, och jag vill inte ha barn.
Tack för att du säger det. Nu vet jag.
Vet vad?
Vad du behöver.
Så länge jag har dig, och du är lycklig, så räcker det för mig.
Hej, kompis. Redo för en promenad? Okej.
Nästan.
Kan du slicka på det här frimärket åt mig?
Okej.
Okej. Då går vi. Då går vi.
Som du vet, ville jag inte gifta mig.
Men sen fann jag mig köpa en förlovningsring av allt tänkbart.
- Jag tror... - Väldigt nära.
...att jag kompenserade för det som är trasigt i mig...
- Ja, vi ska gå. - ...och sökte något fullkomligt
och perfekt att ge till henne,
för att jag så innerligt ville vara perfekt för henne.
Okej, Halv sju. Redo? Då kör vi. Kom.
Men som alltid, överraskade hon mig.
Hon har sett mina sämsta sidor, ändå älskar hon mig.
Äktenskap, alla dessa traditionella steg,
de kanske inte passar oss, men vi passar varandra.
Vi passar varandra.
Det summerar hela jävla universum, tycker du inte?
Käre Calvin,
hur kan du säga att du inte tror på mirakel
när en man så övertygad som du om ensamhet hittar en kärlek som din?
Det tycks mig att du motbevisat din egen filosofi.
Jag gläder mig för din skull.
Min familj förbereder sig för att återvända med min far till Kalifornien,
kanske kan vi fira personligen?
Sluta. Sluta nu.
Halv sju, lugn.
Hallå, Halv sju, sluta. Sluta nu.
Vad ska jag nu göra med dr Evans post?
Älskling, nåt till dig.
ÅTER TILL AVSÄNDAREN
Mamma! Han är här! Han är här!
- Mr Wakely. - Hej.
Vi ringde hemmet för pojkar i Modesto och ska dit nästa vecka.
Otroligt, va?
Hej. Trevligt att träffa dig igen.
Wow. Jag visste inte att du var Calvins Elizabeth.
Otroligt. Jag tog med brev han skrev till mig.
Tack.
Följ mig.
Vad är dina planer?
Helt ärligt, det här med Calvins historia,
att gå igenom hans förflutna...
Jag skulle aldrig undanhålla Mad något,
men det skrämmer mig att släppa in folk i hennes liv som inte är pålitliga.
Jag förstår. Du är rädd för okända variabler.
Calvin verkligen påverkade dig, eller hur?
- Eller så påverkade jag honom. - Det förklarar saken.
Sanningen är att vi gjorde varandra bättre.
Så, en präst och en kemist.
Vad tror du bringade er samman?
Vi visste båda hur lite vi visste
och ställde hellre frågor än besvarade dem.
Och ni två?
Jag tror vi fann tro i varandra.
Det var ett lustigt ord att höra dig säga.
Varför?
Du vet väl att religion baseras på tro?
Och du vet väl att tro inte är baserat på religion?
Sannerligen. Ni två är perfekta för varandra.
Jag kände honom inte länge nog.
Nej, det gjorde du inte.
ST LUKES HEM FÖR POJKAR
GUD KOMMER ATT OMBESÖRJA
Vet du vad det innebär att tygla dina förväntningar?
Att behärska dem?
Nästan. Det innebär att hålla dem låga, ifall man inte får det man önskar sig.
Okej, jag ska tygla mig.
Oavsett vad resultatet blir, så älskar jag dig, liksom din pappa gör.
Mamma, så säger du alltid.
Men hur kan pappa älska mig om han aldrig träffade mig?
För att, Madeline Evans Zott, vissa saker trotsar empiriska bevis.
Hur kan jag stå till tjänst, mrs Zott?
Miss Zott, inte mrs. Min far och mor var inte gifta.
Ni hade en pojke här som hette Calvin Evans.
Han var min far.
Och vet er far att ni är här idag?
Han har gått bort.
Jag förstår. Det var tråkigt att höra.
Min dotter fann flera anmärkningar
från denna institution bland hans personliga ägodelar.
Namnet låter inte bekant.
Ni måst ha något slags system. Förteckningar eller register att titta i.
Jag kollar gärna. Vilket år sa du att din far bodde här?
Ungefär 1921 till 1939, ge och ta några år.
Före branden.
Jag måste tyvärr berätta att mycket av våra äldsta register brann upp.
Säkert att ni inte minns honom?
Han älskade vetenskap och böcker. Han var väldigt smart och sprang snabbt.
Får jag föreslå att ni vänder er till Gud Fader
för att hjälpa er hela det ni saknar?
Mad. Jag är så ledsen, lilla kanin.
- Jag vet vilken besvikelse... - Det är ologiskt! Han ljuger!
Mad.
Lilla kanin.
Inga fler återvändsgränder.
- Ledsen, lilla kanin. - Jag vet att han var här.
Det måste finnas bevis.
Okej. Jag hjälper dig.
Mamma, titta.
FÖRFATTARE: CHARLES DICKENS TITEL: LYSANDE UTSIKTER
LÅNTAGARES NAMN: CALVIN EVANS
DENNA BOK DONERADES AV REMSENSTIFTELSEN.
Vad är det?
En ledtråd. Du hade rätt.
REMSENSTIFTELSEN
- Jag går hem. - Godkväll.
- Stanna inte för länge. - Okej.
Undertexter: Victoria Heaps