Mami, podívej.
NÁZEV NADĚJNÉ VYHLÍDKY
VYPŮJČIL SI CALVIN EVANS
TUTO KNIHU DAROVALA REMSENOVA NADACE
Copak?
Vodítko.
NADĚJNÉ VYHLÍDKY CHARLES DICKENS
O TŘICET LET DŘÍVE
Ty vole, to je limuzína!
Cadillac!
To bude profesionální hráč baseballu nebo filmová hvězda.
Pane, musím se vám omluvit. Prosím.
Má sekretářka se do telefonu nevyjádřila správně.
V jakém směru?
Calvin Evans tu byl.
Ano, byl adoptován.
Ne, pane.
Přišli jsme o něj.
Tuberkulóza.
Kdy k tomu došlo?
Loni v létě.
Calvin byl výjimečný chlapec.
Ohromné vlohy pro přírodní vědy.
Z podpory Remsenovy nadace velmi těžil.
Calvine.
Mrzí mě to. Ale nechce tě.
AUTORKA PŘEDLOHY BONNIE GARMUS
LEKCE CHEMIE
VSTUP DO STUDIA
- Večeře o šesté. Co potřebujete? - Večeře o šesté. Ano.
Pro koho jsou?
Příště dej vědět. Znám floristku.
Jsou pro kancelář. Řeklas, že je pochmurná.
Chtěl jsem ty chmury rozptýlit.
Jsou nádherné.
- Neváží tolik... - Díky.
Dobré ráno. Remsenova nadace se neozvala.
Neptala bych se. Ale je to od nich vážně neslušné.
Já na nevyřízené hovory reaguju
- ten samý den. - Jistě.
Ty se totiž umíš chovat. S takovou tam Mad osobně zajede.
- Slečno. - A...
- Díky. - Jo.
- Ahoj. - Ahoj.
Ano?
Vlastně nic, zapomeň na to.
Ty máš vždycky co říct.
Je to osobní. Nejde o pořad, takže...
Tak to se hodí, že jsme kolegyně i přítelkyně.
Líbí se mi Walter.
- To je báječné. - Přestaň se culit.
Nemůžu, nepřestanu, Musíš ho pozvat na večeři.
- Ne, to dělá muž. - Ne když je to stydlín.
Ne když si sám sebe neváží.
A když je řeč o sebevědomé ženě, která ví, co chce.
- Zapomeň, co jsem řekla. - To nemůžu, mám výbornou paměť a...
- Ano, ahoj. - Phil vás obě volá na scénu.
- Bude tam i Walter? - Ano, Walter taky.
Hned tam přijdeme.
- Díky. - Není zač.
- Už se těším. Waltře? - Zapomeň na to.
Nemůžu. Waltře!
Se Swift & Crisp je konec.
Proč? Sledovanost neupadá.
Jsou toho názoru, že politika do kuchyně nepatří.
- Ať odpočívají v pokoji. - Je ti to k smíchu?
- Ne, rasismus není legrační. - Tak jo.
Je jasné, co nás teď čeká. Najít nového sponzora.
Ne. Teď se mi neozývají zpátky už ani výrobci kočičího žrádla.
Tak ty mi nevěříš?
Víš co?
Zesměšňuješ mě, shazuješ mě a ohrnuješ nos nad našimi sponzory.
Máš tenhle pořad za jakousi službu společnosti.
Ale hádej co. Pleteš se, je to podnik.
Takže dostaneš termín.
Do dvou týdnů najdi sponzora, nebo poletíš.
Přeju příjemné poslední dny.
Stačí poslední hlas, a stavbu dálnice zarazíme.
Váhá už jen Thompson a Sommers a čirou náhodou se ani jeden neozývá.
Vážně?
Děkuji.
Děje se něco?
Máme ho!
Thompson je pro, ale Sommers proti! Máme ten hlas.
Určitě?
Stačilo sedm let, tři sta výzev
a půl tuctu návštěv Sacramenta, ale nevrlý, starý, báječný Sommers kývl.
- Mám něco udělat? - Jo.
Modli se, ať ho před hlasováním
- neskolí infarkt. - Běžím do kostela.
Běž. Ano!
KANCELÁŘ HOLLIS, MORRISON A DOUGLAS
- Je ohromně chytrá. - Bože.
Nevěřím, že vážně zavolala.
- Co když přijde? - Dobré ráno.
Vítejte zpátky ve městě.
O co jsem přišel?
Volala Elizabeth Zottová osobně. Ne jednou, ani dvakrát, ale třikrát.
A kdo to je?
Elizabeth Zottová! Z Večeře o šesté! Účinkuje v televizi.
Copak mi chce?
To nás šíleně zajímá.
Tak to jsem zvědavý.
Zavolejte jí.
Nadívání hub jistě nemá být nejvyšší meta, za niž sklidíme potlesk.
Víte, že hub existuje přes 10 000 druhů, ale jen asi pět procent je stravitelných?
Podobné je to vlastně i s lidmi.
Jen asi pět procent má stravitelnou povahu.
Nesouhlasíte?
Než se houby dopečou,
co takhle pár dotazů?
Tady.
V předposlední řadě.
VEČEŘE O ŠESTÉ
Jistě si nevzpomínáte, ale byla jsem tu před pár měsíci.
Ale jistě. Doktorka Fillisová, kardioložka.
No, ještě ne tak docela.
Ale přijali mě na lékařskou fakultu USC.
Já věděla, že se tam dostanete. Že na to máte.
Jsem nejstarší v ročníku a neustále vyčerpaná,
ale taky jsem nikdy nebyla šťastnější.
Tak to si teprve zaslouží potlesk.
Jen vám chci poděkovat, že jste ve mně viděla to,
co ani já sama neviděla.
Děkuji.
Další otázky?
Tady.
VEČEŘE O ŠESTÉ
Víš co? Jak byl dnešek tak vzrušující,
zapomněl jsem ti říct o obrovské příležitosti, obří.
Jsem jedno ucho.
Základní škola Woodrowa Wilsona tě chce do poroty vědecké přehlídky.
Slušně jsem tvým jménem odmítl.
Ne, půjdu do toho. Ráda se jakkoli rozptýlím.
Vážně?
Vážně.
Zavolám tam a domluvím to.
Waltře, máš teď někoho?
Ne, nejlíp je mi samotnému.
To jsem si taky myslela.
- A pak? - Poznala jsem Calvina.
Kdyby se ta příležitost naskytla... Myslím lásku.
Zvaž ji, prosím tě.
Bože, připadám si jako u psychiatra.
Tak jo.
Je čas obvolávat další sponzory.
Waltře...
Já se o tuhle práce neprosila a ani jsem o ni nestála.
Ale když teď hrozí, že o ten pořad přijdu...
Mám pocit, že tak přijdu i o kus sebe.
Elizabeth.
Jsem tvůj producent.
Je mou povinností i osobní volbou hlídat ti záda.
To se nezmění, buď jak buď.
Díky.
A když mě teď omluvíš,
půjdu potvrdit tvou účast partě šesťáků.
Elizabeth Zottová.
Ano, opravdu Elizabeth Zottová.
Ano, ale radši bych se setkala osobně. Dáte mi adresu?
- Jsi nervózní? - Ne.
Být nervózní by totiž bylo zcela v pořádku.
- Já nervózní jsem. - Vážně?
Ano.
Máme jedna druhou.
VÝTAH JEDE NAHORU
AMERICKÁ CHEMIE ČTVRTLETNÍK
Tuhle jsem ještě neviděla. Tváří se hrozně vážně.
Promiňte mi to zpoždění. Harry Wilson.
Říkal jsem manželce, že přijdete,
a vypískla, jako byste byla Elvis.
Co pro vás můžu udělat?
Pane Wilsone, možná vám to bude připadat podivné,
ale máme pár otázek ohledně Calvina Evanse.
Proč Remsenova nadace Calvina celý život podporovala?
Promiňte, ale jak Calvina Evanse znáte?
Byl...
Tohle je Mad, moje dcera.
Moje a Calvinova.
Prosím...
Prosím, počkejte. Já o tom s vámi mluvit nemůžu.
Panebože.
Dobrý den.
Slečno Parker, urgentní zpráva.
Ty budeš jistě Mad. Já jsem Avery.
Tvoje...
Calvinova matka.
Neboj se.
- Děkuji. - Jistě.
Pojď, králíčku.
Mám milion otázek, ale...
Proč jste tátu dala do toho domova?
No...
Jestli nevadí, začala bych od začátku.
Když mi bylo 16,
otěhotněla jsem. Neplánovaně.
Tady je. Tak, opatrně.
Stát se matkou byla ta nejvýjimečnější věc,
co se mi kdy přihodila.
Ale jak už to v mém životě bývalo,
moji rodiče měli jiné plány a na mě nebrali ohledy.
Ne, prosím. Ne.
Nevěděla jsem, kam ho odvezli. Neměla jsem ani fotku.
Respektovali jediné moje přání, a sice jeho jméno. Calvin.
Znala jsem ho jen pár minut,
ale jeho existence mi převrátila život úplně naruby.
V pětadvaceti jsem získala přístup k svěřenskému fondu
a najala jsem si právníka, aby mi Calvina pomohl najít.
Wilson mi vlastně nahradil otce.
Také jsem založila Remsenovu nadaci
a posílala peníze do chlapeckých domovů v okruhu 500 kilometrů
v naději, že mu pomůžu na dálku.
PLÁN ROZVOJE
Pořád jsme hledali.
A pak, jednoho dne,
jako by se rozplynula mračna a obloha se vyjasnila.
A Wilson ho konečně našel,
jen aby mu oznámili, že nedávno zemřel.
Naděje zmizela jako pára nad hrncem.
Zdrtilo mě to.
Znovu jsem ho viděla až o pár desetiletí později,
když se objevil na titulní straně toho časopisu.
Je mi vcelku jedno, kdo stojí za zázraky. Zajímalo mě jen, že tenhle zázrak je můj.
Psala jsem mu dopis za dopisem a prosila o setkání.
Ale nikdy neodpověděl.
Až pak jednou...
přišel dopis z právní kanceláře.
Šlo o výzvu k ukončení činnosti.
Myslela jsem, že mě nenávidí. Že se mnou nechce nic mít.
A měl na to právo. Já bych se taky nenáviděla.
Jednou jsem sem přišla.
Viděla jsem vás spolu.
Vypadal přešťastně.
Tak spokojeně.
A já věděla, že je čas nechat ho být.
Vědět, že má dítě...
Je mi to moc líto.
Myslel si, že jste mrtvá.
Chudák, muset věřit takové věci.
Povídejte.
O co jsem přišla?
Jaký byl?
Byl geniální, slušný a laskavý.
A legračně tancoval.
Já taky legračně tancuju. Ty taky?
Nevím.
Víte, doufala jsem, že bychom se mohly lépe poznat.
S Calvinem mi to nebylo dopřáno
a dala bych cokoli za šanci poznat jeho dceru.
Svou vnučku.
Dostat se tam, kde jsme, nebylo lehké. Bude to chtít nějaký čas.
- Samozřejmě. - Jo.
Poslyšte, proč jste ho pojmenovala Calvin? To se v rodině dědí?
Ne, jmenoval se po Janu Kalvínovi.
To mi asi nic neříká.
Teolog z 16. století,
kterého mi v jednom kuse četla tvoje praprababička.
Věřil v předurčení osudu.
Teolog.
To by ho nadchlo.
Doufám, že se brzy zase ozvete.
Chceš probrat ten dnešek? To seznámení s babičkou?
Myslela jsem, že když tu záhadu odhalím,
budu se cítit jinak.
Ve vědě objevy obvykle vedou k dalším otázkám.
Nechci žádné další otázky.
Chci jenom tátu.
Já vím. Strašně mi chybí.
Ale víš co? Vidím ho v tobě.
Vážně?
Víš, jak svraštíš čelo, když jsi otrávená?
Nebo jak čítáváš tři knížky současně?
Nebo jak jsi občas tak zamyšlená, že se zapomínáš najíst? To je celý on.
Táta Wakelymu řekl, že Nadějné vyhlídky jsou jeho nejoblíbenější knížka.
Moje taky.
Vem si ty omalovánky, co vybarvuješ podle čísel.
Představ si, že každý člověk nebo místo, které díky tátovi poznáš,
a každé písmenko, co si o tátovi přečteš, jsou jen další barvy v jeho portrétu.
To je metafora.
Správně.
Půjdeš se mnou zítra za školu?
To jsem udělala dneska.
Já vím. Začíná ti to vážně jít.
Když se na obrázek podíváte přes filtr,
jako by vystupoval směrem k vám.
To je velmi podrobná kresba pantera. Děkujeme.
Tak co ty na to?
Mám radši humanitní vědy.
A copak máme tady?
Můj otec vlastní pekárnu
a testovala jsem vliv různých prostředí na zpomalení plísně.
No tedy. To otci určitě moc pomůže.
Chceš být pekařkou?
Ne, chci být přírodovědkyně.
Opravdu? A už jsi četla O původu člověka od Charlese Darwina?
Nebo Co je život od Erwina Schrödingera?
Nečetla, ale přečtu. Díky.
Není zač. Ať se daří.
- Ráda tě sleduju v telce. - Díky, králíčku.
Ale podle mě tam nepatříš.
A kam patřím?
Do laboratoře.
Udělala jsem rozhodnutí.
A tisíckrát bych ho zopakovala.
- Ale vždycky budu chemička. - Chemičky dělají chemii.
VÁNOCE
Charlie, je dost dlouhý?
Ohromně dlouhý. A krásný.
- Ještě ho prodluž. - Fakt?
Ještě trošku.
Proč nepijeme kořeněný cider celoročně?
Jeden z tajů života.
Na, Juniore.
Co říká Mad na svou babičku?
Nevím. Nejsem si jistá, jak k nám zapadá.
Ty, Charlie, Linda, Junior, vy jste naše rodina.
Ty a Mad určitě do té naší patříte,
ale vzpomeň si, že to tak nebylo vždycky.
Chci jen, aby se Mad cítila v bezpečí a milovaná a to už platí.
Říkáš to, jako by láska byla vyčerpatelná.
Nikdy neublíží najít další lidi, kteří ji budou mít rádi.
To mi připomíná, že jsem ti pořádně nepoděkovala
za záchranu jejího domova a zbytku čtvrti.
Můj ty světe.
No, ještě není hotovo, ale po úterním hlasování
očekávám doživotní zásobu piva a borůvkového koláče.
Ta dálnice...
je jen jednou z věcí, které podobným komunitám provádějí.
Náš boj se nesmí zastavit v Sugar Hillu nebo Kalifornii.
Na mě možná nemíří kamery, ale umím se nechat pořádně slyšet.
A ty taky.
Aspoň ještě na pár týdnů. Pořád nemáme sponzora.
Beztak jsi neřekla poslední slovo.
No není to paráda? Co?
Kdybychom neměli strop, řeknu, že nádhera.
Tak jo. Jdu tam, než si ten chlap ublíží.
Rozhodně mi v botách nesmíš na pohovku.
Ty jeden.
- Přidáme ještě? - Přidejte.
- Už něco víme? - Nikdy nechodí pozdě.
- Co když nepřijde? - Umíš vařit?
Umím nabírat zmrzlinu do misky. Stačí to?
Víš co? Pošlu k ní domů Harryho.
- Harry! - Díkybohu!
Promiňte, omlouvám se. Měla jsem schůzku a protáhla se.
Harry, pro publikum. Pod každé sedadlo jeden.
- V autě mám další. - Dobře.
Ahoj, Waltře. Musím si ještě zavolat.
- Není kdy. - Pět minut, lidi!
Pohyb. Dokonalé je nepřítel dobrého.
- Jsi v pořádku? - Ano. Co ty?
Zvláštně se tváříš. Co se stalo?
Prozření.
VEČEŘE O ŠESTÉ
A nyní Večeře o šesté s Elizabeth Zottovou.
Živě za pět, čtyři, tři...
Dobrý večer. Jsem Elizabeth Zottová a toto je pořad Večeře o šesté.
Dnešní díl začnu několika oznámeními.
Než se vrhneme na chemické složení krusty na pečené šunce,
můžete si všimnout, že už tu nepřekážejí produkty Swift & Crisp.
A to proto, že z pořadu vycouvali.
A já jim za to děkuji.
Vím, že ne každý vyznává totéž, co já, ale k čemu jsou zásady, které nepřiznáte?
Produkty Swift & Crisp mají hrozné složení.
Bavlníkový olej škodí vašim mitochondriím.
A to, že jsem vás ho nechala jíst, mě bude do smrti pronásledovat.
Naštěstí ale máme nového sponzora, který vyznává stejné hodnoty jako my.
Tampax.
Kdy se to stalo?
Nemám ponětí.
Produkty Tampax používám už roky.
Jsou měkké, odolné a hygienické.
Pod sedadly na vás čeká malý dárek.
Mužům, co se neobtěžovali o menstruaci poučit, ji nyní vysvětlím.
Jde o proces, kdy výstelka dělohy krvácí,
a to jednou za lunární měsíc.
Od puberty do menopauzy, s výjimkou těhotenství.
Odpoledne jsem to telefonicky sdělila šéfovi stanice.
Souhlasil se mnou.
Mluvila s Kennethem o děloze?
...partner, na kterého můžeme být hrdí, ale to není vše.
Opouštím náš pořad.
Vy jste to věděli? O tom jsme se nebavili.
S prací před kamerou končím.
A jelikož jsem televizi pečlivě studovala,
předpovídám nárůst sledovanosti.
Moderování tohoto pořadu můj život ohromně obohatilo.
A vděčím za to každému z vás diváků.
Chtěli jsme dělat něco, na čem záleží, a myslím, že se podařilo.
A Kennethe,
to všechno platí pod podmínkou, že přijdou změny.
Kennethe. Vědět, že přijdeš, nechám přinést něco pořádného.
Máš padáka.
Pořad je tvůj.
Každý večer žádám vaše děti, aby vám dopřály chvilku pro sebe.
No a myslím, že teď bych měla totéž žádat pro mě.
Nastal čas, abych se zamyslela, všechno zvážila a našla nový směr.
Určitě vás zajímá, kdo teď bude moderovat Večeři o šesté.
No, bude to jedna z vás.
Vím, že to může znít hrozivě.
Ale nezapomínejte, že odvaha je kořenem změny.
A změnu máme chemicky zakódovanou v těle.
Nebudu vám tu radit, ať si vykasáte rukávy,
protože vím, že spousta žen tu možnost ani nemá.
Jestli váš život byť jen připomíná můj,
cesta k vašim snům nebude přímá.
Ale pokud máte pocit, že váš hlas by měl být slyšet,
rádi vás poznáme.
A teď se podíváme na šunkovou krustu.
Šel bys dnes na večeři?
Chceš probrat změny...
Chci probrat moje city k tobě.
Cože? Ano.
To bych moc rád.
Vyzvednu tě v 18:45.
Omlouvám se.
Jakmile se přidá pan Sommers, začneme.
Díky, že jste dorazil.
Začněte zápis.
Dálniční síť je budoucností národa.
Ať už jde o ekonomiku, růst a národní obranu,
kdyby jednou byla třeba.
Děkuji oběma stranám za tuto hlasitou a vášnivou osmiletou debatu.
Pokrok byl zdržován už dost dlouho.
Takže kalifornská vnitrostátní dálnice versus West Adams a Sugar Hill.
Kdo je proti trase dálnice přes West Adams a Sugar Hill?
Kdo je pro?
Schváleno.
Volala jsem ti. Mrzí mě to. Jak můžu pomoct?
Sedm let.
Chci se jen cpát brownies a plakat.
To zařídit dokážu.
Nesu pivo.
Pivo bude taky fajn.
Pojď sem.
Za dva začněte veslovat celou silou.
A raz.
A dva.
Naplno.
Sem si Calvin chodil zklidnit mysl.
Chtěla jsem se s vámi o něj podělit. Tamhle jsme se poprvé políbili.
Díky, že jste mě sem vzala.
Když jsem viděla Mad a ta její zvědavá kukadla,
jako bych viděla střípek jeho.
Je chytrá, že?
Strašlivě.
- Viděla jsem, že jste skončila s pořadem. - Ano, chci se vrátit k vědě.
Víte, já vlastním jistou nadaci zaměřenou právě na podporu vědců.
To vím.
Vaše přihláška je určená pro pány, nikoli pro paní, a už vůbec ne slečny.
Napravím to.
Až to udělám,
ráda bych vám nabídla pomoc s jakýmkoli vaším projektem.
Ale tuším, že ji nerada přijímáte.
Nikoli, s věkem jsem se naučila vnímat pomoc jako dar.
O TŘI ROKY POZDĚJI
Dobrý den. Jmenuji se Elizabeth Zottová a vítám vás na Úvodu do chemie.
Tohle prosím pošlete sousedovi nebo za sebe.
A než dokončím doktorát, oslovujte mě slečno.
Všechno živé je tvořeno atomy.
Ale ty ve většině případů nepoletují kolem samostatně.
Obvykle naopak interagují s dalšími atomy.
Silné vazby, které drží pohromadě molekuly,
i slabší vazby vznikající pouze dočasně,
obojí je pro existenci života nutností.
Ano?
Ta vazba vzniká s náhodně vybraným atomem?
Vezměte si například vlastní život. Nemůžete předvídat každý moment.
Až při ohlédnutí zpět vidíte všechny spojitosti.
Co to má společného s chemií?
Vše.
Jedinou konstantou v chemické reakci je změna.
Nepředvídatelnost.
Naším cílem není vyhnout se překvapení.
To je mimo naši moc.
Takže nám zbývá jediné.
Poddat se tomu.
To neznamená, že se musíme smířit i s tím špatným,
ale že se musíme smířit s nevyhnutelností změn.
V sobě samotných i v naší situaci.
Charles Dickens.
Není proslulý zrovna vědeckou prací.
Ale největší vědec, kterého jsem znala,
měl na nočním stolku tuto knihu.
Prý z něj dělala lepšího vědce.
Já se tomu smála,
protože mi to připadalo absurdní
jako teď jistě i vám.
Ale časem jsem se smát přestala a...
Na této stránce měl ohnutý rožek.
„To byl pro mne památný den, protože ve mně způsobil velké změny.
Ale tak je to s každým životem.
Představte si, že nějaký den vyškrtnete.
A jak by to změnilo zbytek života.“
VRÁTIT ODESÍLATELI
„Zastavte se, čtenáři,
a chvíli pomyslete na dlouhý řetěz z olova či zlata,
z trní či květů...
jenž by vás nebyl poutal,
nebýt toho prvního spojení
v onen památný den.“
Díky! Děkuju za všechno.
Sluší vám to spolu.
Copak vy tady?
Pusťme se do toho.
Překlad titulků: Růžena Svobodová