Mor, se.
CHARLES DICKENS - STORE FORVENTNINGER LÅNERS NAVN: CALVIN EVANS
BOGEN ER DONERET AF REMSEN-FONDEN
Hvad er det?
Et spor.
STORE FORVENTNINGER AF CHARLES DICKENS
30 ÅR TIDLIGERE
Hold da kæft! Det er en limo!
Det er en Cadillac!
Det er sikkert en baseballspiller eller en filmstjerne.
Jeg må bede Dem om forladelse. Værsgo at sidde ned.
Min sekretær fik udtalt sig fejlagtigt til Dem i telefonen.
- Hvordan det? - Calvin Evans har boet her.
Ja, han blev adopteret.
Nej. Han blev taget fra os.
Tuberkulose.
- Hvornår er det sket? - Sidste sommer.
Calvin var en usædvanlig dreng.
Hans sans for videnskaben var uovertruffen.
Han havde umådelig stor gavn af støtten fra Remsen-fonden.
Calvin.
Jeg beklager, men han vil ikke have dig.
BASERET PÅ BONNIE GARMUS' BOG
VI SPISER KLOKKEN SEKS SCENEINDGANG
- Vi spiser klokken seks. Kan jeg hjælpe? - Vi spiser klokken seks. Ja.
Hvem er de til?
Sig til næste gang. Jeg kender en dygtig florist.
Jeg har købt dem til kontoret. Du sagde, det var kedeligt.
Vi må af med det kedelige.
De er i hvert fald flotte.
- Det vejer ikke... - Tak.
Godmorgen. Remsen-fonden har ikke ringet tilbage.
Jeg ville ikke spørge, men det er da uforskammet af dem.
- Jeg ringer altid tilbage inden fyraften. - Selvfølgelig.
Som borger i et civiliseret samfund. Mad er tæt på selv at køre derned.
- Desuden... - Tak.
- Goddag. - Hej.
Ja?
- Nej, bare glem det. Det er ligegyldigt. - Fran, du mangler aldrig noget at sige.
Det er personligt, så hvis du vil...
Det er jo belejligt, for vi er både venner og kolleger.
Jeg er lun på Walter.
- Det er fantastisk. - Hold op med at smile.
Det kan jeg ikke. Du må invitere ham på middag.
- Nej. Manden inviterer. - Ikke hvis manden er genert.
Hvis han ikke forstår sin egen værdi.
Ikke hvis kvinden er selvsikker og ved, hvad hun vil have.
Glem, at jeg sagde noget.
Det er umuligt. Min hukommelse fungerer upåklageligt.
- Hej. - Phil spørger efter jer på scenen.
- Er Walter der? - Ja, også Walter.
Vi kommer straks.
- Tak. - Ingen årsag.
- Jeg glæder mig til mødet. Walter? - Glem det.
Det kan jeg ikke. Walter.
Swift & Crisp er død.
Hvorfor det? Vores seertal er stabile.
De mener ikke, at politik hører til i køkkenet.
- Må de hvile i fred. - Synes du, det er morsomt?
- Nej, racisme er ikke morsomt. - Okay.
Så har vi en opgave nu. Vi finder en anden sponsor.
Nej. Jeg kan ikke engang få en kattemadsfabrikant i tale.
Tror du ikke på mig?
Ved du hvad? Du håner mig, nedgør mig og sender vores sponsorer skrigende bort.
Du tror, at programmet er en form for public service.
Men det er det ikke. Det er en forretning.
Så her er jeres frist.
I har to uger til at finde en sponsor. Ellers bliver I fyret.
Nyd de sidste dage.
Vi er kun én stemme fra at bremse anlæggelsen af motorvejen.
De uafklarede er Thompson og Sommers, og de ringer naturligvis ikke tilbage.
Virkelig?
Tak.
Er alt i orden?
Vi har flertal.
Thompson er ude, men Sommers er med! Vi har flertal.
Er du sikker?
Det tog kun syv år og krævede 300 begæringer
og en halv snes ture til Sacramento, men gnavne, gamle og smukke Sommers er med.
- Skal jeg gøre noget? - Ja. Bed til, at han ikke falder død om
- inden tirsdagens afstemning. - Jeg tager i kirke.
Af sted. Ja!
ADVOKATERNE HOLLIS, MORRISON & DOUGLAS
- Hun er så kvik. - Hold da op.
Tænk, at hun selv ringede.
- Hvad, hvis hun kommer? - Godmorgen.
Velkommen tilbage.
Hvad er jeg gået glip af?
Elizabeth Zott har personligt ringet hele tre gange.
Hvem er Elizabeth Zott?
Elizabeth Zott fra Vi spiser klokken seks? Hun er på tv.
- Hvorfor vil hun tale med mig? - Det vil vi gerne vide.
Jeg brister af spænding. Ring hende op, tak.
Det må da kræve mere at få et bifald end at fylde svampe.
Vidste De, at der findes over 10.000 forskellige slags paddehatte i verden,
men at kun fire-fem procent er spiselige?
Det er faktisk lidt som med mennesker.
Der er kun fire-fem procent, som jeg kan døje. Er I ikke enige?
Mens svampene er i ovnen, skal vi så ikke tage en spørgerunde?
Her.
Næstbageste række.
Frøken Zott, De husker mig nok ikke, men jeg var her for nogle måneder siden.
Dr. Fillis, hjertekirurg. Det husker jeg da.
Jeg er det ikke helt endnu.
Men jeg er blevet optaget på medicinstudiet på USC.
Det vidste jeg, at De kunne blive.
Jeg er den ældste studerende på holdet, og jeg er konstant udmattet,
men samtidig har jeg heller aldrig været mere lykkelig.
Det er et bifald værd.
Jeg vil bare takke Dem for at se noget i mig, som jeg ikke så i mig selv.
Tak.
- Er der andre spørgsmål? - Her.
VI SPISER KLOKKEN SEKS
Midt i al dagens begejstring
glemte jeg at fortælle dig om en stor mulighed. Kæmpestor.
Jeg er lutter øren.
Woodrow Wilson Middle School bad dig om at være dommer i en naturfagskonkurrence.
Jeg afslog høfligt på dine vegne.
Nej, jeg gør det. Det vil være rart at aflede tankerne.
Mener du det?
Ja.
Så ringer jeg og sørger for det.
- Walter, ser du nogen for tiden? - Nej, jeg fungerer bedst alene.
Sådan havde jeg det også.
- Og så? - Så mødte jeg Calvin.
Hvis der opstår mulighed... Kærlighed, mener jeg.
Så overvej det.
Det føles, som om jeg er til psykolog.
Nå.
- Jeg ringer til nogle flere sponsorer. - Walter...
Det her arbejde var ikke det, jeg gik efter eller ønskede mig.
Men nu hvor programmet bliver taget fra mig, er jeg...
Det føles, som om jeg mister en del af mig selv.
Elizabeth. Jeg er din tilrettelægger.
Det er min pligt og mit personlige valg at bakke op om dig.
Uanset hvad ændrer det sig ikke.
Tak.
Nu må du have mig undskyldt. Jeg skal svare 6.-klasserne på dine vegne.
Elizabeth Zott.
Ja, det er den rigtige Elizabeth Zott.
Ja, men jeg vil helst mødes personligt. Hvad er Deres adresse?
- Er du nervøs? - Nej.
Det ville være helt naturligt at være nervøs.
- Jeg er nervøs. - Er du det?
Ja.
Det er os to.
DENNE ELEVATOR KØRER OP
Det her har jeg aldrig set. Han er meget alvorlig.
Undskyld, jeg kommer for sent. Harry Wilson.
Jeg fortalte min kone, at De kom,
og hun skreg, som om De var Elvis.
Hvad kan jeg hjælpe Dem med?
Mr. Wilson, Det lyder måske underligt,
men vi er kommet for at stille nogle spørgsmål om Calvin Evans.
Hvorfor støttede Remsen-fonden Calvin gennem hele hans liv?
Undskyld, hvor kender De Calvin Evans fra?
Han...
Det er Mad, min datter.
Min og Calvins.
De må lige...
De må lige vente. Det tilkommer ikke mig at forklare det.
Du milde.
Hej.
Frøken Parker, jeg har en vigtig besked.
Du må være Mad. Jeg hedder Avery.
Jeg er din...
Calvins mor.
Det er okay.
- Tak. - Ja.
Kom nu, sveske.
Der er meget, jeg vil spørge om, men...
Hvorfor gav du min far til det drengehjem?
Jeg...
Jeg vil gerne starte helt fra begyndelsen.
Da jeg var 16...
...blev jeg gravid ved en fejltagelse.
Værsgo. Godt. Stille og roligt.
At få et barn var det mest fantastiske, jeg nogensinde havde oplevet.
Men som med de fleste ting i mit liv
havde mine forældre andre planer, og jeg havde ikke noget at skulle have sagt.
Nej, lad nu være. Nej.
Jeg vidste ikke, hvor de tog ham hen.
Jeg havde ikke noget billede af ham.
Men de efterkom dog ét ønske. Hans navn, Calvin.
Jeg kendte ham kun i ganske få minutter,
men hans eksistens ændrede hele mit livsforløb.
Da jeg blev 25, fik jeg adgang til mine båndlagte midler,
og jeg hyrede en advokat til at hjælpe mig med at finde Calvin.
Wilson blev som en far for mig.
Jeg stiftede også Remsen-fonden
og donerede penge til alle drengehjem inden for en radius på 500 km
i håb om at hjælpe ham på afstand.
UDVIKLINGSPLAN
Vi holdt aldrig op med at lede.
Og så en dag
var det, som om skyerne lettede, og himlen åbnede sig,
og det lykkedes Wilson at finde ham.
Blot for at få at vide, at han var død kort forinden.
Håbet bristede som en ballon.
Det tog hårdt på mig.
Først på forsiden af et blad...
...flere årtier senere så jeg ham igen.
Jeg går ikke op i, hvem der står bag mirakler.
Jeg vidste bare, at det mirakel var mit.
Jeg skrev utallige breve og bad om at få lov til at møde ham...
...men jeg fik intet svar.
Og så en dag...
...modtog jeg et brev fra et advokatkontor.
Det var et standsningspåbud.
Jeg troede, han hadede mig. At han ikke ville have noget med mig at gøre.
Det havde han al mulig ret til. Jeg ville selv have hadet mig.
Jeg var ved jeres hus engang.
Jeg så jer to sammen.
Han så så lykkelig ud.
Så fredfuld.
Da vidste jeg, at det var på tide at give slip på ham.
Havde jeg vidst, at han havde et barn...
Det er jeg ked af.
Han troede, at De var død.
Stakkels dreng, der skulle tro det.
Sig mig...
...hvad gik jeg glip af?
Hvem var den mand?
Han var velbegavet, hæderlig og venlig.
Og han dansede meget sjovt.
Jeg danser selv sjovt. Danser du også sjovt?
Det ved jeg ikke.
Jeg havde håbet, at vi kunne lære hinanden lidt bedre at kende.
Jeg fik aldrig chancen med Calvin. Jeg vil gøre alt for at lære hans datter at kende.
Mit barnebarn.
Det har været en lang rejse hertil, og vi får brug for noget tid.
- Naturligvis. - Ja.
Må jeg spørge, hvorfor han skulle hedde Calvin? Var det et navn fra slægten?
Nej, jeg opkaldt ham efter John Calvin.
Det ved jeg vist ikke hvem er.
Han var en teolog i det 16. århundrede,
som din tipoldemor læste højt for mig.
Han troede på forudbestemmelse.
En teolog.
Det ville have moret ham.
Jeg håber at høre fra Dem snart.
Vil du tale om dagen? Om at du mødte din farmor?
Jeg troede, at når jeg opklarede mysteriet,
ville det hele føles anderledes.
I forskningen fører nye opdagelser typisk til flere spørgsmål.
Jeg vil ikke stille flere spørgsmål.
Jeg vil bare kende min far.
Det ved jeg godt. Jeg savner ham så meget.
Men jeg kan se ham i dig.
Kan du?
Som når du rynker brynene i frustration?
Eller at du altid læser tre bøger på én gang?
Eller når du glemmer at spise, fordi du har travlt med at tænke. Det er ham.
Far fortalte Wakely, at Store forventninger var hans yndlingsbog.
Og det er også min.
Din malebog med tallene...
Forestil dig, at alle, du møder, og alle steder, du kommer hen,
og hvert brev, du læser om din far, alt sammen er farver,
der maler billedet af ham.
Det er en metafor.
Ja, det er.
Skal vi pjække sammen i morgen?
Vi pjækkede jo i dag.
Ja. Du er blevet rigtig dygtig til det.
Når man ser billedet gennem de røde og blå filtre,
ser det ud, som om det kommer mod en.
Det er en meget omhyggelig tegning af en panter. Tak.
Hvad synes du?
Jeg foretrækker humaniora.
Hvad har vi her?
Min far har et bageri, og jeg ville afprøve forskellige miljøer
og væksten af mug i dem.
Det vil være meget nyttigt for din far. Vil du gerne være bager som voksen?
Nej, jeg vil gerne være biolog.
Er det rigtigt? Har du læst Charles Darwins Menneskets Afstamning?
Eller Erwin Schrödingers What is Life?
Nej, men det vil jeg gøre. Tak.
Held og lykke.
- Jeg elsker at se dig på tv. - Tak, sveske.
Men jeg synes ikke, du hører til der.
- Hvor hører jeg så til? - I et laboratorium.
Jeg traf et valg, og det står jeg ved til evig tid. Men jeg vil altid være kemiker.
Kemikere arbejder med kemi.
- Charlie, sig, om den er lang nok. - Den ser meget lang ud. Den er flot.
- Lav den lidt længere. - Er du sikker?
Lav den lidt længere.
Hvorfor drikker vi ikke krydret cider hele året?
En af livets store gåder.
- Værsgo, Junior. - Hvordan har Mad det med Calvins mor?
Det ved jeg ikke. Jeg ved ikke, hvor hun passer ind.
Du, Charlie, Linda og Junior er vores familie.
Du og Mad er også en del af vores familie,
men sådan så det ikke ud fra starten, som du nok husker.
Mad skal bare føle sig tryg og elsket. Det gør hun allerede.
Du siger det, som om kærligheden er begrænset.
Det skader ikke, at der er flere, der holder af den lille pige.
Det minder mig om, at jeg ikke har fået sagt tak,
fordi du reddede den lille piges hjem. Og resten af kvarteret.
Hold da op.
Vi er ikke i mål endnu, men efter tirsdagens afstemning
forventer jeg øl og blåbærtærte resten af livet for min indsats.
Motorvejen her...
...er bare ét eksempel på det, de gør mod vores lokalsamfund i hele landet.
Kampen må ikke slutte i Sugar Hill eller sågar i Californien.
Jeg bliver ikke filmet, men jeg kan råbe højt.
Og det kan du også.
I nogle uger endnu. Vi har stadig ikke fundet en sponsor.
Du har vist ikke tænkt dig at tie stille.
Er den ikke flot?
Hvis vi ikke havde noget loft, ville den være smuk.
Jeg må hellere gå derind, før han kommer til skade.
Du har ikke sko på oppe i sofaen.
Den mand, altså.
- Skal vi fortsætte den? - Bliv ved.
- Hvad gør vi? - Hun kommer aldrig for sent.
- Hvad gør vi, hvis hun ikke kommer? - Kan du lave mad?
Jeg kan skovle is op i en skål. Tæller det?
Jeg får Harry til at køre forbi hende.
- Harry. - Gudskelov.
Undskyld. Jeg havde en aftale, der trak ud.
Harry, læg en af de her under hvert sæde. Der står en kasse til i min bil.
Hej, Walter. Jeg skal ringe inden programmet.
- Det kan du ikke nå. - Fem minutter, folkens!
Kom nu. Perfektion er det godes fjende.
- Er alt i orden? - Ja. Hvad med dig?
- Hvad er det for et udtryk, jeg kan se? - Klarsyn.
VI SPISER KLOKKEN SEKS
Og nu Vi spiser klokken seks med Elizabeth Zott.
Vi går i luften om fem, fire, tre...
Hej. Jeg hedder Elizabeth Zott, og det her er Vi spiser klokken seks.
Jeg starter dagens program med nogle meddelelser.
Inden vi ser nærmere på skinkeglaserings kemiske sammensætning,
har man måske lagt mærke til, at her ikke står nogen Swift & Crisp-produkter.
Det skyldes, at de droppede vores program. Det takker jeg dem for.
Jeg ved godt, at ikke alle står for det samme som mig,
men vores overbevisning tæller kun med ord bag.
Swift & Crisp er modbydeligt helt ned på kemikalieniveau.
Frøolier skader mitokondrierne.
At jeg opfordrede jer til at indtage det, vil plage mig resten af mit liv.
Men heldigvis har vi fået en ny sponsor, der er i tråd med vores værdier.
Tampax.
- Hvornår er det sket? - Ingen anelse.
Jeg har brugt Tampax i årevis.
De er bløde, pålidelige og hygiejniske.
Der ligger en gave under sæderne.
Til de mandlige seere, der ikke har spurgt til menstruation, vil jeg nu forklare.
Det er den proces, hvor der udskilles blod fra livmoderens slimhinde
med en måneds interval.
Fra puberteten til klimakteriet bortset fra under graviditet.
Her til eftermiddag ringede jeg til tv-direktøren og fortalte ham det.
Han var enig med mig.
Sagde hun "livmoder" til Kenneth?
...en partner, vi kan være stolte af. Men det var ikke mit eneste formål.
Jeg forlader Vi spiser klokken seks.
Kendte du til det her? Det var ikke det, vi talte om.
Jeg trækker mig på direkte tv. Jeg har studeret tv meget grundigt
og forudser en stigning i seertallet i de næste uger.
Det har været uhyre spændende at være vært for programmet.
Det kan jeg takke jer alle sammen for.
Vi ville gøre en forskel, og det synes jeg, at vi har gjort.
Og, Kenneth, jeg gør det her på betingelse af, at der sker ændringer.
Kenneth. Havde jeg vidst, at du kom, havde jeg åbnet en god flaske.
Du er fyret.
Programmet er dit.
Hver aften beder jeg jeres børn om at give jer en fredelig stund.
Det er på tide, at jeg gør det samme.
Det er på tide at reflektere, samle sig og lægge nye planer.
I spekulerer nok på, hvem den nye vært bliver.
Det bliver såmænd en af jer.
Det lyder måske skræmmende,
men husk på, at mod er roden til al forandring.
Og forandring er det, vi kemisk set er bygget til.
Jeg vil ikke bede jer om at trække i arbejdstøjet,
for mange kvinder har ikke noget arbejdstøj.
Hvis jeres liv minder om mit, har I ikke en direkte vej til jeres drømme.
Men hvis du føler, at din stemme ikke bliver hørt...
...vil vi gerne møde dig.
Og lad os så tale om glaseret skinke.
Må jeg byde på middag i aften?
Du vil tale om ændringerne...
Jeg vil tale om mine følelser for dig.
Hvad? Ja.
- Det vil jeg meget gerne. - Jeg henter dig kl. 18.45.
Beklager forsinkelsen.
Så snart Sommers indfinder sig, går vi i gang.
Tak, fordi De kunne være her, byrådsmedlem.
Nu er vi under referat.
Motorvejsnettet er fundamentet for nationens fremtid,
for økonomien, for væksten og for landets forsvar, hvis det skulle blive nødvendigt.
Jeg vil takke begge parter for at have debatteret så animeret
og lidenskabeligt over de seneste otte år.
Fremskridtet er blevet bremset længe nok.
Så det gælder sagen om motorvejssystemet i Californien
mod West Adams/Sugar Hill-komitéen.
Hvem stemmer imod at føre motorvejen gennem West Adams/Sugar Hill?
Hvem stemmer for?
Forslaget er vedtaget.
Jeg prøvede at ringe. Hvad kan jeg gøre?
Syv år.
Jeg vil bare spise brownies og græde.
Det kan jeg hjælpe med.
Jeg har øl med.
Øl kunne også være rart.
Kom her.
Trekvart, og op til fuld tryk på om to.
Det var ét.
Og to.
Fuld tryk på.
Her kom Calvin for at få ro i sindet.
Det ville jeg vise dig. Vores første kys var også her.
Tak, fordi du tog mig med.
At se Mad og hendes kæmpestore, nysgerrige øjne føltes som at se en del af ham.
- Hun er kvik, ikke? - I skræmmende grad.
- Jeg så dit program. Du sagde op. - Ja, jeg vil tilbage til forskningen.
Jeg har en fond, der specifikt er rettet mod at finansiere forskeres arbejde.
Det ved jeg godt.
Ansøgerne kan være "hr.", men ikke "fru" eller "frøken."
Det retter jeg op på. Når jeg har gjort det,
vil jeg gerne hjælpe dig med det, du vil arbejde videre med.
Selvom du vist ikke bryder dig om hjælp.
Med alderen har jeg lært, at det er en gave at få hjælp.
TRE ÅR SENERE
Goddag. Jeg hedder Elizabeth Zott. Velkommen til introduktion til kemi.
Send den her rundt.
I kan kalde mig frøken Zott, til jeg har gennemført min ph.d.
Alt levende består af atomer.
Men som oftest svæver atomerne ikke rundt hver for sig.
I stedet indgår de typisk forbindelser med andre atomer.
Både de stærke bånd, der binder molekyler sammen,
og de svagere bånd, der skaber midlertidig sammenhæng,
er afgørende for selve livets beståen.
Ja?
Er det tilfældigt, hvilke atomer der er forbundne?
Tænk på jeres eget liv. I kan ikke forudse øjeblikkene.
Først når I ser tilbage, opdager I, hvordan alting hang sammen.
Hvad har det med kemi at gøre?
Alt.
Den eneste konstante variabel i en kemisk reaktion er forandring.
Det uventede.
Det er ikke vores opgave at undgå overraskelse.
Vi kan ikke kontrollere den, så der er kun ét at gøre.
At overgive sig.
Vi behøver ikke at acceptere de dårlige ting,
men vi må acceptere forandringens uundgåelighed.
Både hos os selv og i vores omstændigheder.
Charles Dickens.
Han er ikke kendt for sit videnskabelige arbejde.
Men den dygtigste forsker, jeg har kendt, havde bogen liggende på sit natbord.
Den gjorde ham til en bedre kemiker.
Dengang grinede jeg ad det, da jeg syntes, det var en absurd påstand,
som I sikkert også synes nu.
Men med tiden gav jeg mig, og...
Han havde et æseløre ved denne side.
"Det var en mindeværdig dag for mig, for den afstedkom store forandringer i mig.
Men sådan er det i ethvert liv.
Tænk bare, hvis én bestemt dag blev taget ud af det,
hvor anderledes dets forløb så ville være blevet."
RETUR TIL AFSENDER
"Hold inde, du, som læser dette,
og tænk et øjeblik på den lange kæde af jern eller guld...
...af torne eller blomster...
...som aldrig havde bundet dig...
...hvis ikke dens første led var blevet dannet...
...en mindeværdig dag."
Tak! Tak for alt.
Jeg er pjattet med det.
Hvad har vi her?
Skal vi komme i gang?
Tekster af: Eskil Hein