Mama, žiūrėk.
ČARLZAS DIKENSAS „DIDIEJI LŪKESČIAI“
IŠDUOTA KALVINUI EVANSUI
RF - ŠIĄ KNYGĄ PADOVANOJO REMSENO FONDAS
Kas yra?
Čia užuomina.
„DIDIEJI LŪKESČIAI“ ČARLZAS DIKENSAS
PRIEŠ 30 METŲ
Eina šikt, limuzinas!
„Cadillac“!
Lažinuos, kad jis profesionalus beisbolo žaidėjas. Arba aktorius.
Pone, turiu jūsų atsiprašyti. Prašom prisėsti.
Mano sekretorė kalbėdama su jumis telefonu suklydo.
Kaip?
Kalvinas Evansas čia buvo.
Taip, jį įsivaikino.
Ne, pone.
Jį iš mūsų atėmė.
Tuberkuliozė.
Kada tai nutiko?
Pernai vasarą.
Kalvinas buvo nepaprastas berniukas.
Moksle neturėjo sau lygių.
Jam labai pravertė Remseno fondo parama.
Kalvinai.
Apgailestauju... bet jis tavęs nenori.
PAREMTA BONĖS GARMES KNYGA
„VAKARIENĖ ŠEŠTĄ“ ĮĖJIMAS Į STUDIJĄ
- „Vakarienė šeštą“. Kuo galiu padėti? - „Vakarienė šeštą“. Taip.
Kam čia?
Kitąkart pasakyk man. Pažįstu nuostabų floristą.
Nupirkau jas biurui. Sakei, kad čia pilka.
Norėjau įnešti spalvų.
Na, jos gražios.
- Neapsunkina kaip... - Ačiū.
Labas rytas. Remseno fondas neatskambino.
Nebūčiau klaususi.
Bet kadangi užsiminei - jie labai nemandagūs.
Aš visada atskambinu žmonėms
- iki dienos pabaigos. - Be abejo.
Nes tu civilizuotas žmogus.
Madė jau ir pati ten nuvažiuotų.
- Panele Zot... - Beje...
- Ačiū. - Prašom.
- Sveikas. - Labas.
Taip?
Žinai ką, nesvarbu. Niekniekis.
Frene, su tavim nebūna niekniekių.
Tai asmeniška. Nesusiję su laida. Tad, jei norėjai...
Kaip puiku, nes mes ir draugės, ir kolegės.
Įsižiūrėjau Volterį.
- Kaip nuostabu. - Pasakiau, liaukis šypsojusis.
Negaliu. Nesiliausiu. Privalai pakviest jį vakarienės.
- Ne. Vyras turi kviest. - Ne, jei jis drovus.
Jei jis nuvertina save.
Jei moteris yra pasitikinti savimi. Jei ji žino, ko nori.
Pamiršk, kad sakiau.
Neįmanoma. Turiu nepriekaištingą atmintį. Tu...
- Taip, labas. - Filas jus abi kviečia į studiją.
- Ar Volteris ten bus? - Bus ir Volteris.
Tuoj ateisim.
- Ačiū. - Žinoma.
- Kaip laukiu šio susitikimo. Volteri? - Pamiršk tai.
Negaliu. Volteri.
„Greita ir gardu“ - mums mirę.
Kodėl? Mūsų reitingai geri.
Jie mano, kad virtuvė - ne vieta politikai.
- Lai jie ilsisi ramybėje. - Tau tai juokinga?
- Ne, rasizmas man nekelia juoko. - Gerai.
Taigi, gavome sunkią užduotį. Surasime kitą rėmėją.
Ne. Net kačių ėdalo kompanija nekelia man ragelio.
Ak, netiki?
Žinai ką?
Tu tyčiojiesi iš manęs, menkini mane, nevertini mūsų rėmėjų.
Manai, kad ši laida - kažkokia viešoji paslauga.
Na, gali patikėt? Tai ne paslauga. Tai verslas.
Tad štai tau terminas.
Rask rėmėją per dvi savaites arba lėksi iš darbo.
Pasimėgauk savo paskutinėmis dienomis.
Greitkelio tiesimo sustabdymui trūksta tik vieno balso.
Tompsonas ir Samersas yra neapsisprendę
ir, kaip paranku, man neatskambina.
Tikrai?
Ačiū.
Viskas gerai?
Turim.
Tompsonas atkrenta, bet Samersas balsuos! Turim jo balsą.
Jūs tikra?
Teprireikė septynerių metų, trijų šimtų judėjimų
ir ne vienos išvykos į Sakramentą, bet paniurėlis senis Samersas - už mus.
- Turiu ką nors padaryt? - Taip.
Melskis, kad tas vyras nemirtų
- iki antradienio balsavimo. - Einu į bažnyčią.
Eik. Taip!
HOLIO, MORISONO IR DAGLASO ADVOKATŲ KONTORA
- Ji tokia protinga. - O Dieve.
Negaliu patikėt, kad ji pati paskambino.
- O jei ji ateis? - Labas rytas.
Sveikas grįžęs į miestą, pone.
Ką praleidau?
Skambino pati Elizabetė Zot.
Ir ne vieną, ne du, o tris kartus.
Kas ta Elizabetė Zot?
Elizabetė Zot! „Vakarienė šeštą“? Ji iš televizijos.
Kodėl jai reikia manęs?
Baisiai norime sužinoti.
Na, ir aš neriuosi iš kailio.
Prašau sujungti mane su ja.
Na, plojimai tikrai įspūdingesni už įdarytus grybus.
Ar žinojote, kad pasaulyje yra virš 10 000 grybų rūšių,
o valgomų tėra 4-5 %?
Kai pagalvoji, tai panašu į žmones.
Aš virškinu tik 4-5 % žmonių.
O jūs?
Kol grybai kepa, gal norėtumėte
užduoti klausimų?
Čionai.
Antroje eilėje nuo galo.
Panele Zot, esu tikra, nepamenat manęs, bet buvau čia prieš kelis mėnesius.
Gydytoja širdies chirurgė Filis. Aišku, kad pamenu.
Na, dar ne gydytoja.
Bet įstojau į Pietų Kalifornijos universiteto medicinos mokyklą.
Žinojau, kad įstosite. Žinojau, kad galite.
Aš vyriausia studentė kurse ir nuolat esu pervargusi,
bet ir niekad nesu buvusi laimingesnė.
O tai verta plojimų.
Tenoriu padėkoti jums, kad matėte manyje tai,
ko aš pati nemačiau.
Ačiū.
Ar dar yra klausimų?
Čia.
Žinai, per tuos šiandienos džiaugsmus
pamiršau tau paminėt neįtikėtiną galimybę. Be galo svarbią.
Įdėmiai klausau.
Vudro Vilsono vidurinė mokykla prašo,
kad teisėjautum šeštokų mokslo mugėje.
Mandagiai už tave atsisakiau.
Ne. Pateisėjausiu. Tiks bet kas, kad prasiblaškyčiau.
Tikrai?
Tikrai.
Paskambinsiu ir sutarsiu.
Volteri, ar šiuo metu turi draugę?
Ne. Man geriausia vienam.
Ir aš taip galvodavau.
- Ir kas nutiko? - Sutikau Kalviną.
Jeigu pasitaikys proga, turiu omeny, pamilti,
norėčiau, kad apsvarstytum ją.
Dieve, jaučiuos kaip pas psichiatrą.
Na...
Eisiu paskambinsiu daugiau rėmėjų.
Volteri...
Aš neprašiau ir nenorėjau šito.
Bet dabar, kai iš manęs laida atimama,
atrodo, tarsi išplėšiama dalelė manęs.
Elizabete.
Aš esu tavo prodiuseris.
Mano pareiga ir asmeninis pasirinkimas yra palaikyti tave.
Tai nepasikeis, kad ir kas benutiktų.
Ačiū tau.
Dabar, jei leisi,
eisiu ir tavo vardu atsakysiu gaujai šeštokų.
Elizabetė Zot.
Taip, čia tikroji Elizabetė Zot.
Taip, bet norėčiau susitikti asmeniškai. Koks jūsų adresas?
- Jaudiniesi? - Ne.
Nes jaudintis būtų visiškai normalu.
- Aš jaudinuosi. - Tikrai?
Taip.
Mudvi drauge.
Į VIRŠŲ
„AMERICAN CHEMISTRY“ KAS TRIS MĖNESIUS
Šitos nesu mačiusi. Koks jis rimtas.
Atsiprašau, kad vėluoju. Haris Vilsonas.
Pasakiau žmonai, kad jūs užsuksite,
ir ji spiegė, tarsi būtumėt pats Elvis.
Kuo galiu jums padėti?
Pone Vilsonai, gal nuskambėsime keistai,
bet norėtume užduoti klausimų apie Kalviną Evansą.
Kodėl Remseno fondas rėmė Kalviną visą jo gyvenimą?
Atsiprašau, iš kur pažįstate Kalviną Evansą?
Jis...
Čia mano dukra Madė.
Mano ir Kalvino.
Prašom...
Prašom palaukti. Ne aš turėčiau paaiškinti.
O vargeli.
Sveiki.
Ponia Parker, turiu jums skubią žinutę.
Tu turbūt Madė. Aš Eiverė.
Aš tavo...
Aš Kalvino motina.
Viskas gerai.
- Ačiū. - Prašom.
Nagi, zuikute.
Labai daug noriu paklausti, bet...
Kodėl atidavėt mano tėtį į berniukų namus?
Aš...
Jei jūs nieko prieš, norėčiau pradėti nuo pradžių.
Būdama 16 m.
netyčia pastojau.
Prašau. Gerai. Atsargiai.
Susilaukti kūdikio buvo nuostabiau
nei bet kas kita gyvenime.
Bet kaip ir su kitais mano gyvenimo aspektais,
kai tėvai turėdavo kitokių planų, mano žodis nieko nereiškė.
Ne. Prašau.
Nežinojau, kur jį išvežė.
Neturėjau jo nuotraukų.
Jie išpildė tik vieną mano norą - jo vardą. Kalvinas.
Pažinojau jį visai trumpai,
bet jis pakeitė visą mano gyvenimą.
Sulaukusi 25 m.
galėjau prieiti prie savo patikos fondo,
tad pasisamdžiau teisininką, kad padėtų rasti Kalviną.
Vilsonas tapo man kaip tėvas.
Taip pat įkūriau Remseno fondą
ir rėmiau berniukų namus 500 km spinduliu,
tikėdamasi padėti jam iš toli.
BENDRASIS VYSTYMO PLANAS
Nesiliovėm ieškoję.
Kol vieną dieną
debesys išsisklaidė, nušvito saulė
ir Vilsonui pavyko jį rasti,
tačiau jam pasakė, kad vaikas neseniai mirė.
Viltis subliuško.
Buvau sugniuždyta.
Kai po kelių dešimtmečių žurnalo viršelyje
vėl jį išvydau.
Man nesvarbu, kas sukuria stebuklus.
Man tik rūpėjo, kad tas stebuklas buvo mano.
Rašiau jam laišką po laiško prašydama susitikti...
HEISTINGSO TYRIMŲ LABORATORIJA KALVINUI EVANSUI
...bet niekad nesulaukiau atsakymo.
Tada vieną dieną...
gavau laišką iš teisininkų kontoros,
kad stabdyčiau ir nutraukčiau veiklą.
Maniau, jis nekentė manęs,
nenorėjo turėti nieko bendra su manimi.
Ir jis turėjo tam visą teisę. Aš pati būčiau savęs nekentusi.
Kartą buvau prie jūsų namų.
Mačiau judu.
Jis atrodė labai laimingas.
Atradęs ramybę.
Žinojau, kad tai buvo metas man jį paleisti.
Būčiau žinojus, kad jis turi vaiką...
Man labai gaila.
Jis manė, kad jūs mirusi.
Vargšelis, kad tuo tikėjo.
Papasakokit,
ką praleidau.
Koks jis buvo žmogus?
Jis buvo genialus, doras ir geraširdis.
Ir labai juokingai šoko.
Aš irgi juokingai šoku. O tu?
Nežinau.
Žinot, aš vyliausi, kad galėtume truputį artimiau susipažinti.
Neturėjau galimybės su Kalvinu.
Atiduočiau bet ką, kad galėčiau pažinti jo dukrą.
Savo anūkę.
Ši pažinimo kelionė buvo ilga, mums reikės truputį laiko.
- Žinoma. - Taip.
Galiu paklausti, kodėl pavadinote jį Kalvinu? Čia šeimos vardas?
Ne, pavadinau jį Jono Kalvino garbei.
Nemanau, kad žinau, kas jis.
Jis XVI a. teologas,
kurio darbus man skaitydavo tavo proprosenelė.
Jis tikėjo predestinacija.
Teologas.
Tai būtų jį pralinksminę.
Tikiuosi, greitai susisieksite.
Nori pakalbėti apie šiandieną? Apie tai, kaip sutikai savo močiutę?
Maniau, kad išsiaiškinusi paslaptį
jausiuosi kitaip.
Moksle nauji atradimai
dažniausiai sukelia dar daugiau klausimų.
Aš nenoriu daugiau klausinėti.
Aš tik noriu savo tėčio.
Žinau. Aš be galo jo ilgiuosi.
Bet, žinai, matau jį tavyje.
Matai?
Žinai, kaip surauki antakius, kai būni susierzinusi?
Arba kaip vienu metu skaitai tris knygas?
Arba kaip susimąsčiusi pamiršti pavalgyti? Visa tai - jo savybės.
Tėtis sakė Veikliui, kad jo mėgstamiausia knyga „Didieji lūkesčiai“.
Mano taip pat.
Žinai tą savo spalvinimo knygutę su skaičiukais?
Įsivaizduok, kad kiekvienas sutiktas žmogus, kiekviena aplankyta vieta,
kiekviena apie tėtį perskaityta raidė tėra dar viena
jo paveikslo spalva.
Čia metafora.
Metafora.
Ei, nori rytoj neit į mokyklą?
Jau šiandien nėjau.
Žinau. Labai gerai tai moki.
Kai akys žiūri pro raudoną ir mėlyną filtrus,
atrodo, kad vaizdas atgyja.
Na, tai labai kruopštus panteros piešinys. Ačiū.
Na, ką tu manai?
Man labiau patinka humanitariniai mokslai.
O kas gi čia?
Mano tėvas turi kepyklą,
tad norėjau ištirti, kaip skirtinga aplinka
veikia pelėsio augimo greitį.
Tavo tėčiui tai bus labai naudinga.
Ar užaugusi nori būti kepėja?
Ne, noriu būti biologe.
Taip? Ar skaitei Čarlzo Darvino „Descent of Man“?
Arba Ervino Šrėdingerio „What Is Life“?
Neskaičiau, bet paskaitysiu. Ačiū.
Nėra už ką. Sėkmės tau.
- Mėgstu žiūrėti tave per televizorių, - Ačiū, zuikute.
bet nemanau, kad ten tavo vieta.
O kur mano vieta?
Laboratorijoje.
Na, aš taip pasirinkau.
Niekuomet nekeisčiau savo pasirinkimo.
Bet visuomet liksiu chemikė.
Chemikai užsiima chemija.
KALĖDOS
Čarli, pasakykit, ar pakankamai ilga.
Atrodo labai ilga. Puiki.
- Reikia truputį ilgesnės. - Ar tikrai?
Truputį ilgesnės.
Kodėl negeriam sidro su prieskoniais ištisus metus?
Tai viena iš gyvenimo mistikų.
Prašau, Jaunėli.
Kaip Madė jaučiasi dėl Kalvino motinos?
Nežinau.
Nežinau, koks būtų jos vaidmuo.
Tu, Čarlis, Linda, Jaunėlis esat mūsų šeima.
Judvi su Made tikrai esate mūsų šeimos dalis,
bet, jei pameni, ne nuo to viskas prasidėjo.
Tenoriu, kad Madė jaustųsi mylima ir saugi. Ji visai tai turi.
Kalbi taip, tarsi meilė būtų ribota.
Mergytei nepakenktų daugiau mylimų ir rūpestingų žmonių.
Priminei man, kad deramai nepadėkojau tau už tai,
kad išsaugojai tos mergytės ir kitų kaimynų namus.
Dievulėliau.
Na, taškas dar nepadėtas, bet po antradienio balsavimo
tikėsiuos už pastangas gauti alaus ir šilauogių pyrago visam gyvenimui.
Greitkelis tėra...
viena iš jų veiksmų atmainų prieš mūsų bendruomenes
visoje šalyje.
Kova negali pasibaigti ties Šugar Hiliu ar net ties Kalifornija.
Gal manęs nefilmuoja, bet aš garsiai skleidžiu savo pažiūras.
Tu taip pat.
Bent jau dar kelias savaites. Vis dar neradom rėmėjo.
Įtariu, kad niekas tavęs greitu metu neatleis.
Graži? Ką?
Jei neturėtume lubų, sakyčiau, kad ji graži.
Gerai. Turiu padėt, kol tas vyras nesusižalojo.
Tikrai nerėpliosi tais batais ant mano sofos.
Tas vyras.
- Dar ilginam? - Ilginkit.
- Yra žinių? Ką darom? - Ji niekad nevėluoja.
Ką darysim, jei ji neateis?
Moki gaminti?
Galiu įdėti ledų į indelį. Skaitosi?
Žinai ką? Paprašysiu Hario nuvažiuot pas ją.
- Ei, Hari... - Ačiū Dievui.
Atsiprašau. Reikalai kitam miesto gale užsitęsė.
Hari, šitie skirti publikai. Padėliok po kiekviena kėde.
- Mašinoj turiu dar. - Gerai.
Labas, Volteri. Prieš laidą turiu kai kam paskambinti.
- Nėra laiko. - Penkios minutės, žmonės!
Pirmyn. Nėra laiko užsižaisti.
- Tau viskas gerai? - Taip. O tau?
Tavo keista išraiška. Ką ji reiškia?
Aiškumą.
„VAKARIENĖ ŠEŠTĄ“
O dabar „Vakarienė šeštą“ su Elizabete Zot.
Pradedam po penkių, keturių, trijų...
Sveiki. Aš esu Elizabetė Zot, o čia - „Vakarienė šeštą“.
Šiandienos laidą pradėsiu nuo kelių pranešimų.
Prieš man aptariant kepto kumpio glajaus cheminę sudėtį,
galite pastebėti, kad mūsų stalo nedergia „Greita ir gardu“ produktai.
Na, nes jie atsiskyrė nuo mūsų laidos.
Ir už tai esu jiems dėkinga.
Žinau, kad ne visų pažiūros sutampa su mano,
bet įsitikinimai nieko nereiškia, jei jų neskelbiame.
„Greita ir gardu“ yra bjaurūs cheminiu atžvilgiu.
Sėklų aliejai žalingi jūsų mitochondrijoms.
Ir tai, kad siūliau jums juos vartoti,
persekios mane visą gyvenimą.
Bet, laimei, turime naują rėmėją. Tokį, kurio vertybės sutampa su mūsų.
„Tampax“.
Kada šitą sugalvojot?
Nė nenutuokiu.
Jau ilgus metus naudoju „Tampax“.
Jie švelnūs, tvirti ir higieniški.
Prašau pasižiūrėti po savo kėdėmis. Ten dovana jums.
Žiūrintiems vyrams, kurie nepasidomėjo apie menstruacijas,
paaiškinsiu.
Šio proceso metu kas maždaug 28 dienas
atsiskiria kraujuojanti gimdos gleivinė.
Nuo brandos pradžios iki menopauzės, išskyrus per nėštumą.
Šią popietę telefonu perdaviau tai mūsų tinklo vadovui.
Ir jis man pritarė.
Ji pasakė žodį „gimda“ Kenetui?
...partneriai, kuriais galim didžiuotis. Tai nebuvo vienintelis skambučio tikslas.
Aš palieku „Vakarienę šeštą“.
Tu žinojai apie tai? Mes ne taip tarėmės.
Pasitraukiu iš tiesioginės televizijos.
Kaip žmogus, nuodugniai tyręs televiziją,
prognozuoju, kad ateinančias savaites žiūrovų padaugės.
Vesti šią laidą - nepamirštama, jaudinanti patirtis.
Ir už tai turiu padėkoti kiekvienai iš jūsų.
Siekėme padaryti ką nors svarbaus ir tikiu, kad mums pavyko.
Ir, Kenetai,
padarysiu visa tai su sąlyga, kad čia bus pokyčių.
Kenetai. Jei būčiau žinojęs, kad ateisi,
būčiau atkimšęs butelį.
Tu atleistas.
Laida - tavo.
Kas vakarą prašau jūsų vaikų leisti jums atsikvėpti,
manau, laikas ir man tai padaryti.
Laikas man susimąstyti, persimainyti ir išsiaiškinti, ką darysiu toliau.
Lažinuosi, kad spėliojate, kas bus kita „Vakarienės šeštą“ vedėja.
Na, tai bus viena iš jūsų.
Suprantu, kad gali būti baisu.
Bet atminkite - drąsa yra pokyčio pagrindas.
O mes esame chemiškai sukurti keistis.
Neprašysiu jūsų susidoroti pačioms,
nes daug moterų neturi tinkamų sąlygų.
Jei jūsų gyvenimas panašus į mano,
išpildyti savo svajones nebus lengva.
Bet jeigu manote, kad jūsų balsas neišgirstas,
norėtume su jumis susipažinti.
O dabar aptarkime kumpį su glajumi.
Galiu nusivest tave vakarienės?
Nori aptarti pertvarkymus...
Aptarti mano jausmus tau.
Ką? Taip.
Man tai labai patiktų.
Pasiimsiu tave 18:45 val.
Atsiprašome už delsimą.
Pradėsime, kai tik prisijungs tarybos narys Samersas.
Ačiū, kad prisijungėte, tarybos nary.
Oficialiai pradedame.
Greitkelių sistema tarp valstijų yra šios šalies ekonomikos,
vystymosi ir gynybos,
jei to prireiktų, ateitis.
Noriu padėkoti abiem pusėms, kad pastaruosius aštuonerius metus
taip tvirtai ir karštai diskutavo.
Progresas jau pakankamai užvilkintas.
Taigi, Kalifornijos greitkelio tarp valstijų sistema
prieš Vest Adamso / Šugar Hilio komitetą.
Kas prieštaraujate greitkeliui pro Vest Adamsą / Šugar Hilį?
Kas pritaria?
Priimta.
Bandžiau prisiskambinti. Man labai gaila. Ką galiu padaryti?
Septyneri metai.
Tenoriu valgyt šokoladinį pyragą ir verkt.
Galiu padėti su tuo.
Atsinešiau alaus.
Alus irgi tiks.
Eikš.
Nuo trijų ketvirčių iki visos jėgos po dviejų.
Čia vienas.
Čia du.
Visu pajėgumu.
Šioje vietoje Kalvinas ateidavo prablaškyti minčių.
Norėjau pasidalinti ja su tavimi. Štai ten pirmą kartą pasibučiavome.
Ačiū, kad čia atsivedei.
Matydama Madę su tomis didžiulėmis smalsiomis akimis
pasijutau tarsi matydama dalelę jo.
Ji protinga, a?
Bauginančiai.
Mačiau tavo laidą aną vakarą. Išėjai.
Taip. Noriu grįžti prie mokslo.
Žinai, turiu fondą, įkurtą būtent
mokslininkų darbui remti.
Žinau.
Tavo prašymo formoj yra priedėlis „ponas“, bet ne „ponia“ ar juo labiau „panelė“.
Pataisysiu tai.
O kai pataisysiu,
mielai padėčiau tau siekti to, kas tave domina.
Nors įtariu, kad tau nepatinka, kai padeda.
Ne. Paaugusi supratau, kad pagalba yra dovana.
PO TREJŲ METŲ
Sveiki. Aš Elizabetė Zot. Sveiki susirinkę į chemijos įvadą.
Prašau perduoti šitą šalia ar už jūsų esančiam žmogui.
Kol nebaigiau doktorantūros, kreipkitės „panele Zot“.
Gyvi organizmai sudaryti iš atomų.
Bet dažniausiai tie atomai neplaukioja atskirai.
Vietoj to jie paprastai sąveikauja su kitais atomais.
Gyvybės egzistavimui svarbūs
ir stiprūs ryšiai, išlaikantys molekules kartu,
ir silpnesni laikini ryšiai.
Taip?
Ar susijungia atsitiktiniai atomai?
Pagalvokite apie savo gyvybę.
Negalite numatyti ateities.
Tik pagalvoję apie praeitį suprantate, kaip viskas buvo susiję.
Kuo tai susiję su chemija?
Viskuo.
Vienintelis nuolatinis kintamasis cheminėje reakcijoje yra pokytis.
Netikėtumas.
Mūsų darbas nėra vengti staigmenų.
Negalime to suvaldyti.
Tad belieka viena.
Pasiduoti.
Na, neturime susitaikyti su blogybėmis,
bet turime pripažinti pokyčių neišvengiamybę.
Tiek savyje, tiek savo aplinkybėse.
Čarlzas Dikensas.
Nėra labai žymus kaip mokslininkas.
Bet geriausias mano pažinotas mokslininkas
laikydavo šią knygą prie lovos.
Sakė, kad ji darė jį geresniu chemiku.
Juokiausi iš to,
nes tada tas pasakymas man atrodė kvailas,
kaip ir, esu tikra, jums dabar.
Tačiau galiausiai nusileidau...
o čia puslapis, kurį jis pasižymėjo užlenkdamas.
„Tai buvo įsimintina diena, nes ji mane labai pakeitė.
Bet tas pats yra su bet kokiu gyvenimu.
Įsivaizduokite, kad išbraukiate vieną dieną iš jo,
ir pamąstykit, kaip jis būtų pakrypęs.“
GRĄŽINTI SIUNTĖJUI
„Stabtelėk, skaitytojau,
ir akimirką pamąstyk apie ilgą geležinę ar auksinę,
spygliuotą ar gėlėtą grandinę...
kuri niekad nebūtų tavęs susaisčiusi,
jei nebūtų susikūrusi ta pirmoji jungtis
tą įsimintiną dieną.“
Ačiū! Ačiū už viską.
Man tai labai patinka.
Ir ką gi mes turime čia?
Kodėl gi nepradėjus?
Išvertė Kristina Čeidaitė