Mamm, paskaties!
ČĀRLZS DIKENSS LIELĀS CERĪBAS
LASĪTĀJA VĀRDS KELVINS EVANSS
RF - ŠO GRĀMATU ZIEDOJA REMSENA FONDS
Kas tas ir?
Pavediens.
LIELĀS CERĪBAS ČĀRLZS DIKENSS
PIRMS TRĪSDESMIT GADIEM
Velns parāvis! Limuzīns!
Kadiljaks!
Varu derēt, ka viņš ir profesionāls beisbolists vai kinozvaigzne.
Kungs... Man jums jāatvainojas. Lūdzu.
Mana sekretāre jums pa telefonu sniedza nepatiesu informāciju.
Kā tad tā?
Kelvins Evanss šeit bija.
Jā, viņu adoptēja.
Nē, kungs.
Viņš mums tika atņemts.
Tuberkuloze.
Kad tas notika?
Pagājušajā vasarā.
Kelvins bija neparasts zēns.
Nepārspējami apdāvināts eksaktajās zinātnēs.
Remsena fonda atbalsts viņam ļoti nāca par labu.
Kelvin!
Man žēl, bet viņš tevi negrib.
PAMATĀ - BONIJAS GĀRMUSAS GRĀMATA
VAKARIŅAS SEŠOS SKATUVES IEEJA
- Vakariņas sešos. Kā varu palīdzēt? - Vakariņas sešos. Jā.
Kam tie domāti?
Nākamreiz pasaki. Es zinu izcilu floristi.
Ziedi ir birojam. Tu teici, ka tas ir padrūms.
Gribēju to padarīt mazāk drūmu.
Nu, tie ir skaisti.
- Tas nesver tik daudz... - Paldies.
Labrīt! Remsena fonds nav atzvanījis.
Negrasījos jautāt. Bet, tā kā pieminēji, viņi ir ļoti nepieklājīgi.
Es vienmēr gādāju, lai visiem līdz vakaram
- būtu atzvanījusi. - Protams.
Tu esi civilizēts cilvēks. Meda jau grasās pie viņiem aizbraukt.
- Zotas jaunkundz! - Un vēl...
- Paldies. - Jā.
- Labdien! - Sveiki!
Jā?
Vispār - nekas. Tas ir sīkums.
Frena, par sīkumu tu neieminētos.
Tas ir personīgi. Nesaistīti ar raidījumu. Ja gribēji...
Ļoti ērti, jo mēs esam draudzenes un arī kolēģes.
Esmu ieķērusies Volterā.
- Fantastiski! - Es teicu, beidz smaidīt!
Es nevaru. Nē. Tev viņš jāuzaicina vakariņās.
- Nē. Aicina vīrietis. - Ne tad, ja viņš ir kautrīgs.
Ne tad, ja viņam ir zems pašvērtējums.
Ne tad, ja sieviete ir pašpārliecināta un zina, ko vēlas.
Aizmirsti, ka es ko teicu.
Neiespējami. Man ir nevainojama atmiņa. Tu...
- Jā, sveika! - Fils aicina jūs abas uz skatuvi.
- Vai Volters tur būs? - Jā, arī Volters.
Mēs tūlīt iesim.
- Paldies. - Jā.
- Es tā gaidu šo tikšanos! Volter? - Aizmirsti!
Es nevaru. Volter!
Swift & Crisp ir pagalam.
Kāpēc? Mūsu cipari turas labi.
Viņi uzskata, ka politikai virtuvē nav vietas.
- Lai dus Dieva mierā! - Tev tas šķiet smieklīgi?
- Nē, man nešķiet smieklīgs rasisms. - Labi.
Tātad mums priekšā smags darbs. Atradīsim citu sponsoru.
Nē. Man vairs neatzvana pat kaķu barības ražotāji.
Tu man netici?
Zini ko?
Tu mani izsmej, tu mani noniecini, tu padzen mūsu sponsorus.
Tavuprāt, šis raidījums ir kaut kāds sabiedriskais pakalpojums.
Iedomājies? Nav. Tas ir bizness.
Tāpēc es tev nosaku termiņu.
Divas nedēļas, lai atrastu sponsoru, vai arī tiksi atlaista.
Izbaudi šīs pēdējās dienas!
Trūkst tikai vienas balss, lai apturētu automaģistrāles būvniecību.
Neizlēmušie ir Tompsons un Somerss,
un ne viens, ne otrs man neatzvana.
Tiešām?
Paldies.
Viss kārtībā?
Mums ir.
Tompsons atkrīt, bet Somerss ir ar mums! Mums ir balsojums.
Esi pārliecināta?
Tas prasīja tikai septiņus gadus, trīssimt priekšlikumus
un pusduci braucienu uz Sakramento, bet īgnais, vecais,
lieliskais Somerss ir ar mums.
- Vai es varu ko darīt? - Jā.
Lūdzies, lai viņš pirms otrdienas balsojuma
- nedabū sirdstrieku. - Eju uz baznīcu.
Ej! Jā!
HOLISA, MORISONA UN DAGLASA JURIDISKAIS BIROJS
- Viņa ir tik gudra. - Ak dievs!
Neticami, ka viņa piezvanīja pati.
- Ja nu viņa atnāk? - Labrīt!
Sveicam ar atgriešanos pilsētā, kungs.
Ko esmu palaidis garām?
Elizabete Zota personiski zvanīja nevis vienu, nevis divas, bet trīs reizes.
Kas ir Elizabete Zota?
Elizabete Zota! Vakariņas sešos? Viņa ir televīzijā.
Kāpēc viņa grib runāt ar mani?
To mēs ļoti gribam zināt.
Degu nepacietībā noskaidrot.
Sazvaniet un savienojiet, lūdzu!
Protams, aplausu latiņai vajadzētu būt augstākai par pildītām sēnēm.
Vai zinājāt, ka pasaulē ir vairāk nekā 10 000 sēņu sugu,
bet ēdamās ir tikai četri pieci procenti?
Ja tā padomā, līdzīgi ir ar cilvēkiem.
Baudāmi ir tikai četri pieci procenti,
piekritīsiet?
Kamēr gaidām, līdz sēnes apcepsies,
ir laiks skatītāju jautājumiem.
Šeit.
Otrā rinda no aizmugures.
Jūs noteikti mani neatceraties. Bet es te biju pirms dažiem mēnešiem.
Daktere Filisa, sirds ķirurģe. Protams, atceros.
Nu, vēl ne gluži.
Bet esmu uzņemta Dienvidkalifornijas Universitātes medicīnas fakultātē.
Es zināju, ka jūs uzņems. Es zināju, ka to varat.
Esmu vecākā studente kursā un visu laiku esmu pārgurusi,
bet arī nekad neesmu bijusi tik laimīga.
Tas gan ir aplausu vērts.
Es tikai gribu pateikties, ka saskatījāt manī to,
ko nesaskatīju pati.
Paldies.
Vēl kādi jautājumi?
Šeit.
VAKARIŅAS SEŠOS
Zini, ar visiem tiem dienas satraukumiem
aizmirsu tev pastāstīt par varenu iespēju. Milzīgu.
Uzmanīgi klausos.
Vudrova Vilsona pamatskola grib, lai esi 6. klases dabaszinātņu projektu tiesnese.
Es tavā vārdā pieklājīgi atteicos.
Nē. Es to darīšu. Jebko, kas palīdzētu novērst domas.
Tiešām?
Tiešām.
Es piezvanīšu un visu norunāšu.
Volter, vai tu ar kādu tiecies?
Nē. Es vislabāk funkcionēju viens.
Agrāk arī es tā par sevi domāju.
- Un tad? - Es satiku Kelvinu.
Ja tev pavērtos tāda iespēja... mīlestība, es domāju...
tev vajadzētu to apsvērt.
Ak dievs, jūtos kā psihoterapeita kabinetā.
Nu...
Dodos atkal zvanīt sponsoriem.
Volter...
Es šo darbu ne prasīju, ne gribēju.
Bet tagad, kad jūtu, ka raidījums man tiek atņemts,
man ir sajūta, ka tiek atrauta daļa no manis.
Elizabete,
esmu tavs producents.
Mans profesionāļa pienākums un personiskā izvēle ir tevi atbalstīt.
Lai kas notiktu, tas nemainīsies.
Paldies.
Tagad atvaino,
man tavā vārdā jāatbild bariņam sestklasnieku.
Elizabete Zota.
Jā, īstā Elizabete Zota.
Jā, bet es gribētu tikties klātienē. Kāda ir jūsu adrese?
- Vai tu uztraucies? - Nē.
Jo uztraukties būtu pilnīgi normāli.
- Es uztraucos. - Tiešām?
Jā.
Mēs esam viena otrai.
UZ AUGŠU
Šo es nebiju redzējusi. Viņš ir tik nopietns.
Piedodiet, ka nokavējos. Herijs Vilsons.
Pateicu sievai, ka ieradīsieties,
un viņa spiedza tā, it kā jūs būtu Elviss.
Kā varu palīdzēt?
Vilsona kungs, tas varbūt izklausās savādi,
bet esam atnākušas uzdot jautājumus par Kelvinu Evansu.
Kāpēc Remsena fonds atbalstīja Kelvinu visu viņa dzīvi?
Atvainojiet, kā jūs Kelvinu Evansu pazīstat?
Viņš...
Tā ir Meda, mana meita.
Mana un Kelvina.
Lūdzu...
Lūdzu, uzgaidiet! Neesmu īstais, kuram tas jāpaskaidro.
Augstā debess!
Sveiki!
Pārkeres jaunkundz, man ir steidzama ziņa.
Tu laikam esi Meda. Esmu Eiverija.
Esmu tava...
Kelvina māte.
Viss kārtībā.
- Paldies. - Jā.
Nāc, pelīt!
Man ir tik daudz jautājumu, bet...
Kāpēc jūs atdevāt tēti tai zēnu patversmei?
Es...
Ja neiebilstat, es laikam gribētu sākt no sākuma.
Kad man bija 16 gadu,
es nejauši paliku stāvoklī.
Lūdzu. Labi. Uzmanīgi.
Bērna piedzimšana bija visneparastākais,
kas ar mani jebkad bija noticis.
Bet, tāpat kā par daudz ko manā dzīvē,
vecākiem bija citi plāni, un man nebija nekādas teikšanas.
Nē. Lūdzu. Nē, nē, nē.
Es nezināju, uz kurieni viņu aizveda.
Man nebija viņa fotogrāfijas.
Bet vienu manu vēlēšanos gan viņi izpildīja un deva viņam vārdu Kelvins.
Es viņu pazinu tikai īsu mirkli,
bet viņa eksistence mainīja visu manu dzīves gājumu.
Kad man apritēja 25 gadi,
es ieguvu piekļuvi savam trasta fondam
un nolīgu advokātu, kas man palīdzētu atrast Kelvinu.
Vilsons man kļuva kā tēvs.
Es arī nodibināju Remsena fondu
un ziedoju naudu zēnu patversmēm 500 kilometru rādiusā cerībā,
ka varēšu viņam palīdzēt no tālienes.
ATTĪSTĪBAS PLĀNS
Mēs nemitīgi meklējām.
Un tad kādu dienu
bija tā, it kā mākoņi būtu pašķīrušies un debesis atvērušās,
un Vilsonam izdevās viņu atrast,
bet tūlīt pat sekoja ziņa, ka viņš nesen nomiris.
Tā cerība pārsprāga kā balons.
Es jutos sagrauta.
Un tad pēc gadu desmitiem
es viņu atkal ieraudzīju uz kāda žurnāla vāka.
Man ir vienalga, kurš gādā par brīnumiem.
Galvenais bija tas, ka šis brīnums bija mans.
Es rakstīju vēstuli pēc vēstules ar lūgumu satikties...
HASTINGS KELVINAM EVANSAM
...bet atbildi nekad nesaņēmu.
Un tad kādu dienu...
man pienāca vēstule no kāda juridiskā biroja.
Prasība par prettiesiskas rīcības izbeigšanu.
Nospriedu, ka viņš mani ienīst. Ka nevēlas par mani pat dzirdēt.
Un viņam bija visas tiesības. Arī es sevi būtu ienīdusi.
Reiz biju pie jūsu mājas.
Redzēju jūs abus kopā.
Viņš izskatījās tik laimīgs.
Mierā ar visu.
Un es sapratu, ka man pienācis laiks viņu atlaist.
Ja es būtu zinājusi, ka viņam ir bērns...
Man ļoti žēl.
Viņš domāja, ka esat mirusi.
Nabaga zēns, kam tā bija jādomā.
Sakiet...
ko esmu palaidusi garām?
Kas šis cilvēks bija?
Viņš bija izcils, krietns un laipns.
Un ļoti jocīgi dejoja.
Es dejoju jocīgi. Vai tu arī dejo jocīgi?
Es nezinu.
Zini, es cerēju, ka mēs viena otru varētu mazliet iepazīt.
Man nebija iespēja iepazīt Kelvinu,
un es atdotu visu, lai iepazītu viņa meitu.
Manu mazmeitu.
Šis meklējumu ceļš bija garš, un mums vajadzēs kādu laiku.
- Protams. - Jā.
Vai drīkstu jautāt, kāpēc viņu nosaucāt par Kelvinu? Vai tas ir ģimenes vārds?
Nē, es viņu nosaucu par godu Žanam Kalvinam.
Laikam nezinu, kas viņš ir.
Viņš bija 16. gadsimta teologs,
ko tava vecvecvecmāmiņa man mēdza lasīt priekšā.
Viņš ticēja predestinācijai.
Teologs.
Tas viņu būtu sajūsminājis.
Ceru, ka drīz saņemšu no jums kādu ziņu.
Vai vēlies parunāties par šodienu? Par tikšanos ar vecmāmiņu.
Man likās, ka tad, kad noslēpums būs atrisināts,
sajūta būs citāda.
Nu, zinātnē
atklājumi parasti rada jaunus jautājumus.
Es negribu uzdot jaunus jautājumus.
Es tikai gribu tēti.
Es zinu. Man viņa tik ļoti pietrūkst.
Bet zini, es tevī redzu viņu.
Tiešām?
Zini, kā tu sarauc pieri, kad esi neapmierināta?
Vai kā tu vienmēr lasi trīs grāmatas vienlaicīgi?
Vai kā reizēm aizmirsti paēst, kad esi ļoti aizdomājusies? Tas viss ir no viņa.
Tētis pastāstīja Veiklijam, ka Lielās cerības ir viņa mīļākā grāmata.
Un tā ir arī manējā.
Zini, tev ir tā krāsojamā grāmata, kur jākrāso pēc cipariem?
Iedomājies, ka ikviens satiktais cilvēks, katra apciemotā vieta,
katra vēstule, ko izlasi par savu tēti, ir vēl viena krāsa, kas veido viņa attēlu.
Tā ir metafora.
Jā.
Vai gribi rīt kopā ar mani nobastot?
Es jau šodien kopā ar tevi nobastoju.
Es zinu. Tev tas ļoti labi padodas.
Kad acis redz attēlu caur sarkano un zilo filtru,
šķiet, ka attēls jums tuvojas.
Nu, tas ir ļoti detalizēts panteras zīmējums. Paldies.
Nu, ko tu domā?
Man labāk patīk humanitārās zinātnes.
Un kas mums ir šeit?
Manam tēvam pieder maizes ceptuve,
un es gribēju pārbaudīt, kā dažādi vides faktori
varētu kavēt pelējuma augšanu.
Tas ļoti palīdzēs tavam tēvam.
Vai gribi kļūt par maiznieci?
Nē, es gribu būt bioloģe.
Ak tā? Nu, vai esi lasījusi Čārlza Darvina Cilvēka izcelšanos?
Vai Ervīna Šrēdingera Kas ir dzīvība?
Neesmu, bet izlasīšu. Paldies.
Nav par ko. Lai tev veicas!
- Man patīk vērot tevi televīzijā... - Paldies, pelīt.
...bet nedomāju, ka tu tur iederies.
Tad kur es iederos?
Laboratorijā.
Es izdarīju izvēli.
Izvēli, ko nešauboties izdarītu atkal.
Bet es vienmēr būšu ķīmiķe.
Ķīmiķi nodarbojas ar ķīmiju.
ZIEMASSVĒTKI
Čārlij, vai ir pietiekami gara?
Izskatās ļoti gara. Tik skaista.
- Uztaisi garāku. - Tiešām?
Uztaisi vēl garāku!
Kāpēc mēs karsto ābolu sulu nedzeram cauru gadu?
Viens no dzīves noslēpumiem.
- Lūdzu, Džunior. - Kā Meda jūtas attiecībā uz Kelvina māti?
Nezinu.
Es nezinu, kur viņa iederas.
Tu, Čārlijs, Linda, Džuniors - jūs esat mūsu ģimene.
Tu un Meda noteikti esat daļa no mūsu ģimenes,
bet, ja atceries, sākumā tā nebija.
Es tikai gribu, lai Meda justos droši un būtu mīlēta. Un tas viss viņai ir.
Tu runā tā, it kā mīlestība būtu galīga.
Jo vairāk ir cilvēku, kas to meitenīti mīl un par viņu rūpējas, jo labāk.
Tas man atgādina, ka neesmu tev pienācīgi pateikusies par to,
ka izglābi tās meitenītes mājas un pārējo apkaimi.
Ak kungs!
Nu, tas vēl nav noticis, bet ceru, ka pēc otrdienas balsojuma
manas pūles tiks atalgotas ar alu un melleņu pīrāgiem līdz mūža galam.
Tā automaģistrāle...
ir tikai viena no lietām, ko viņi dara ar šādām kopienām visā valstī.
Cīņa nedrīkst beigties ne Šugerhilā, un pat ne Kalifornijā.
Varbūt mani nerāda televīzijā, bet es skaļi saku, ko domāju.
Un tu tāpat.
Vēl tikai dažas nedēļas. Joprojām neesam atraduši sponsoru.
Man ir sajūta, ka tu tāpat neklusēsi.
Vai nav lieliska?
Ja mums nebūtu griestu, es teiktu, ka tā ir skaista.
Labi. Jāiet palīgā, pirms viņš sev ko nodara.
Es zinu, ka tu nekāp ar kurpēm uz mana dīvāna.
Šis vīrietis!
- Vai vajadzētu turpināt? - Turpini!
- Ir kāda ziņa? Ko darām? - Viņa nekad nekavē.
- Ko darīsim, ja neatnāks? - Vai tu proti gatavot?
Es varu ielikt bļodā saldējumu. Vai tas skaitās?
Zini ko? Likšu, lai Herijs pie viņas aizbrauc.
- Klau, Herij... - Paldies dievam!
Es atvainojos. Man bija tikšanās otrā pilsētas pusē, un tā ievilkās.
Herij, tās ir skatītājiem. Noliec vienu zem katra sēdekļa.
- Mašīnā ir vēl viena kaste. - Labi.
Sveiks, Volter! Man pirms raidījuma vajadzēs piezvanīt.
- Nav laika. - Piecas minūtes, ļaudis!
Ejam! Perfekcija nav laba.
- Viss kārtībā? - Jā. Un tev?
Tev ir tāda sejas izteiksme. Ko tā nozīmē?
Skaidrību.
VAKARIŅAS SEŠOS
Un tagad Vakariņas sešos ar Elizabeti Zotu.
Tiešraidē pēc piecām, četrām, trim...
Labdien! Mani sauc Elizabete Zota, un šīs ir Vakariņas sešos.
Šīsdienas raidījumu sākšu ar dažiem paziņojumiem.
Pirms sākam runāt par cepta šķiņķa glazūras ķīmiskajiem savienojumiem,
varbūt pamanījāt, ka mūsu studijā vairs nerēgojas Swift & Crisp produkti.
Tas tāpēc, ka viņi mūsu raidījumu pameta.
Un par to es viņiem pateicos.
Es zinu, ka ne visi atbalsta tās pašas vērtības, ko es,
bet pārliecībai nav nozīmes, ja par to klusē.
Swift & Crisp tauki ķīmiskā līmenī ir briesmīgi.
Sēklu eļļas bojā jūsu mitohondrijus.
Un tas, ka es jums ieteicu tās uzņemt, vajās mani līdz mūža galam.
Bet, par laimi, mums ir jauns sponsors. Tāds, kas atbilst mūsu vērtībām.
Tampax.
Kad tas notika?
Man nav ne jausmas.
Es lietoju Tampax jau gadiem.
Tie ir mīksti, uzticami un higiēniski.
Paskatieties zem sava sēdekļa! Tur jums ir dāvana.
Skatītājiem vīriešiem, kas nav papūlējušies pajautāt par menstruācijām,
es paskaidrošu.
Tas ir process, kad no dzemdes gļotādas izdalās asinis -
ik pēc viena lunārā mēneša
no pubertātes līdz menopauzei, izņemot grūtniecības laikā.
Šopēcpusdien sazvanījos ar mūsu tīkla vadītāju, un viņam to izklāstīju.
Viņš piekrita.
Viņa Kenetam pateica vārdu "dzemde"?
...partneris, ar kuru varam lepoties. Bet es nezvanīju tikai tādēļ.
Es aizeju no Vakariņām sešos.
Vai tu par to zināji? Mēs norunājām ko citu.
Es tiešraidē paziņošu par aiziešanu.
Un kā cilvēks, kas rūpīgi pētījis televīziju,
prognozēju, ka tuvākajās nedēļās skatītāju skaits pieaugs.
Vadīt šo raidījumu bija saviļņojošs piedzīvojums.
Un par to man jāpateicas katram skatītājam atsevišķi.
Mēs gribējām paveikt ko nozīmīgu, un es uzskatu, ka to izdarījām.
Un, Kenet,
to visu es darīšu ar nosacījumu, ka tiks veiktas izmaiņas.
Kenet! Ja es būtu zinājis, ka atnāksi,
būtu atkorķējis labo mantu.
Tu esi atlaists.
Raidījums ir tavs.
Katru vakaru es lūdzu jūsu bērniem, lai viņi jums dod mirkli sev,
un domāju, ka ir pienācis laiks, kad man tā arī jādara.
Man vajag laiku apdomāties, atgūt spēkus un izdomāt, ko darīt tālāk.
Jūs noteikti prātojat, kas stāsies manā vietā Vakariņās sešos.
Nu, tā būs kāda no jums.
Zinu, tas var izklausīties biedējoši.
Bet atcerieties: drosme ir pārmaiņu pamats.
Un mēs esam ķīmiski radīti pārmaiņām.
Es nelūgšu, lai jūs uzrotāt piedurknes,
jo daudzas sievietes nevalkā kreklus, kam varētu uzrotīt piedurknes.
Ja jūsu dzīve ir kaut mazliet līdzīga manējai,
jūs savus sapņus nesasniegsiet pa taisnāko ceļu.
Bet, ja jums šķiet, ka jūsu balss netiek sadzirdēta,
mēs labprāt jūs satiktu.
Un tagad parunāsim par glazēto šķiņķi.
Vai varu tevi aizvest vakariņās?
Tu gribi apspriest pārgrupēšanos...
Apspriest manas jūtas pret tevi.
Ko? Jā.
Tas man ļoti patiktu.
Ieradīšos pēc tevis 18.45.
Atvainojiet par aizkavēšanos.
Sāksim, tiklīdz ieradīsies domnieks Somerss.
Paldies, ka ieradāties, domniek.
Sākam sēdi.
Starpštatu automaģistrāļu sistēma ir šīs nācijas nākotne
ekonomikai, izaugsmei un valsts aizsardzībai,
ja kādreiz būs nepieciešams.
Vēlos pateikties abām pusēm, kas pēdējo astoņu gadu laikā
tik skaļi un kaismīgi diskutēja.
Progress bijis apstādināts pietiekami ilgi.
Tātad jautājumā par Kalifornijas starpštatu automaģistrāļu sistēmu,
kam iebilst Rietumadamsas Šugerhilas komiteja,
kurš ir pret maģistrāles maršrutu caur Rietumadamsu un Šugerhilu?
Kas par?
Priekšlikums atbalstīts.
Es centos sazvanīt. Man ļoti žēl. Ko es varu darīt?
Septiņi gadi.
Es tikai gribu ēst braunijus un raudāt.
Ar to es varu palīdzēt.
Atnesu alu.
Arī alus būtu labi.
Nāc!
No trīs ceturtdaļām uz pilnu jaudu pēc diviem.
Viens.
Divi.
Pilna jauda!
Uz šo vietu Kelvins nāca nomierināt prātu.
Gribēju jums to parādīt. Tur bija mūsu pirmais skūpsts.
Paldies, ka mani atvedāt.
Redzot Medu ar viņas milzīgajām, zinātkārajām acīm,
man bija sajūta, ka redzu daļu no viņa.
Viņa ir gudra, vai ne?
Biedējoši.
Redzēju jūsu raidījumu. Jūs aizejat.
Jā. Es gribu atgriezties zinātnē.
Ziniet, man ir fonds, kas nodarbojas tieši ar zinātnieku darba finansēšanu.
Es to zinu.
Jūsu pieteikuma veidlapā ir "kungs, bet nav "kundze" un noteikti nav "jaunkundze".
Es to izlabošu.
Un pēc tam
es labprāt jums palīdzētu, lai varat pētīt to, kas jūs interesē.
Kaut gan šķiet, ka jums palīdzība nepatīk.
Nē. Ar gadiem esmu sapratusi, ka palīdzība var būt kā dāvana.
PĒC TRIM GADIEM
Labdien! Mani sauc Elizabete Zota, un esiet sveicināti ievadkursā ķīmijā.
Lūdzu, padodiet to blakussēdētājam vai tam, kas sēž aiz jums.
Un esmu Zotas jaunkundze, līdz pabeigšu doktorantūru.
Viss dzīvais sastāv no atomiem.
Bet vairumā gadījumu šie atomi nepeld apkārt vieni paši.
Parasti tie mijiedarbojas ar citiem atomiem.
Gan spēcīgās saites, kas satur molekulas kopā,
gan vājākās saites, kas rada īslaicīgus savienojumus,
dzīvības pastāvēšanai ir ļoti būtiskas.
Jā?
Vai to, kuri atomi savienojas, nosaka nejaušība?
Padomājiet par savu dzīvi.
Konkrētus brīžus nevar paredzēt.
Tikai atskatoties pagātnē, var redzēt, kā viss bija saistīts.
Kāds tam sakars ar ķīmiju?
Vistiešākais.
Vienīgais pastāvīgais mainīgais ķīmiskajā reakcijā ir pārmaiņas.
Neparedzamība.
Mūsu uzdevums nav izvairīties no pārsteigumiem.
To nevar kontrolēt.
Tātad atliek tikai viens.
Ļauties.
Mums nav jāpieņem sliktās lietas,
bet ir jāpieņem pārmaiņu neizbēgamība.
Gan sevī pašā, gan apstākļos.
Čārlzs Dikenss.
Nav gluži pazīstams kā zinātnieks.
Bet izcilākais zinātnieks, ko jebkad esmu pazinusi,
turēja šo grāmatu uz naktsgaldiņa.
Teica: tā viņu padarot par labāku ķīmiķi.
Tolaik es par to smējos, jo uzskatīju, ka tas ir absurds apgalvojums,
un jūs noteikti domājat tāpat.
Tomēr ar laiku es kļuvu pieļāvīgāka un...
un šī ir lappuse, ko viņš bija atlocījis.
"Tā man bija neaizmirstama diena, jo manī notika lielas pārmaiņas.
Bet tā ir ar ikviena cilvēka dzīvi.
Iztēlojieties, ja no tās izsvītrotu to vienu dienu,
un padomājiet, cik atšķirīgs būtu jūsu dzīves gājums."
ATPAKAĻ SŪTĪTĀJAM
"Lasītāj, uz brīdi apstājieties
un padomājiet par to garo dzelzs vai zelta,
ērkšķu vai ziedu ķēdīti...
kas jūs nekad nebūtu saistījusi,
ja vien nebūtu radies tas pirmais ķēdes posms
vienā neaizmirstamā dienā."
Paldies! Paldies par visu.
Man tas ļoti patīk.
Un kas mums ir te?
Ķersimies klāt, labi?
Tulkojusi Aija Apse