Brutăria ROESER'S
GOGOȘI PROASPETE ÎNGHEȚATĂ DE CASĂ
CARNE DE VITĂ
Ce faci acolo?
Ce?
De ce încerci să pui un tricou pe un hot dog nenorocit?
Copiii adoră hot dog-ul.
Da, știu. De aceea îi face, prostule.
Da, exact, vere. Este o legătură. Rahatul ăsta înseamnă expunere, omule.
N-am nevoie de nicio expunere.
Este un hot dog nenorocit cu un tricou cu carne de vită. Rahatul ăsta e hilar.
Du-te să-mi aduci niște propan.
Știi ce? În primul rând, eu n-am vrut să facem rahatul ăsta.
Bine. Știi ce? Dacă nu mai împrumuți bani de la Cicero,
poate nu mai trebuie să facem petreceri de copii.
- Nu am împrumutat nimic. - Nici măcar nu contează.
E pe mine. Nu vreau să rămân fără picioare.
- Taci dracului! - Fără picioare?
Dacă nenorocitul ăla se apropie de noi, îi vin eu de hac.
Bine, uite, doar ajută-mă.
- Hai să facem asta bine. - Habar n-ai
de câtă corespondență administrativă
a trebuit să mă ocup azi.
- Da? E o nebunie. - Corespondență?
- Da. - Așa e?
Îți place să faci pe sistemul meu,
dar țin lucrurile din frâu și mă întorc la treburile mele
și la asociații mei în timp util.
Corect. Fă-mi un favor și zi-mi o treabă.
- Ce? - Numește un asociat.
Doar o singură persoană. Te provoc!
Timothy. Dar nu... Ajută-mă!
- N-o să încapă, vere. - Ba da, va încăpea.
- Nu va intra. - Poți să mă ajuți?
- Nu va intra. - Va intra dracului.
Vrei o parte din asta?
Vrei asta?
Da, da. Să văd ce poți. Copil nenorocit! Ești un copil nenorocit!
- Ești un copil nenorocit! - Neața!
La dracu!
Uite ce ai făcut.
Copil nenorocit!
Bine. Aduc restul din subsol.
Marcus, te distrezi?
Da. Adică e tare să nu mă mai ocup de pâine.
Chefi, e gata lista de sarcini.
Vă rog s-o verificați. Mulțumesc.
- Chef! Poți să încerci asta? - Da, sigur.
- Bun? - Grozav.
Mulțumesc, chef.
Hei, ți-ai amintit de piureul de cartofi? Voiam doar să știi.
Îți amintești când ți-am spus să te duci naibii?
Bine. Asta nu înseamnă da.
-„Du-te naibii” înseamnă că știu ce fac. - Bine, păi, e o rețetă nouă.
Ce tocmai am spus?
Doar ai grijă când îl faci să nu fie căldura prea mare.
Eu răspund în fața lui Jeff. Sistemul.
Ascultă, nu încerc să fiu exagerată.
Nu vreau să te gândești că mă bag peste tine.
Fac doar ceea ce mi s-a cerut și înțeleg cum e
să fii femeie în bucătărie și să ai...
Cum e să fii femeie în bucătărie?
Asta e uimitor.
Ascultă, sunt în această bucătărie încă de dinainte să te naști tu,
așa că doar lasă-mă naibii în pace!
Scuză-mă!
Doamne, vărule, trebuie să vezi rahatul ăsta.
Tipul ăsta încearcă să-l fac pe puștiul ăsta tocilar,
iar nenorocitul îi vine de hac, frate!
De ce dracu' mergi spre Kennedy?
Calmează-te naibii! Cicero locuiește în zonă.
Nu. Nenorocitul de Cicero e în Wilmette acum.
Trebuie să mergi spre...
- Așa e, ai dreptate. Greșeala mea. - E în regulă, totuși.
Nu mă grăbesc să-l văd pe acel nenorocit.
Jur pe Dumnezeu, vere, dacă îmi zice Rick, o să înnebunesc.
Vere, ascultă, fă-mi o favoare, da? Încerc să ne scot din asta.
Vreau ca azi să meargă totul bine. Nu vorbi despre asta.
În regulă. N-o să menționez niciun rahat. Bine?
- Ai înțeles greșit! - E cea mai ușoară slujbă nenorocită.
Eu sunt singurul care-ți ține piept și nu-ți înghite prostiile.
- Nu era telefonul meu. - Sună pe cineva!
Spun asta de ani de zile.
- Nu era telefonul meu. -„Cicero, sunt omul tău.
„Am un copil acum, Cicero Îmi trebuie o slujbă adevărată.”
-„Pot avea bilete la Regele Leu?” - Nu crezi că pot răspunde la un telefon!
Nici măcar nu știm cum a căzut pe acele scări.
Vrei să ducem astea în spate sau...
Da.
- Ia-o prin lateral, da? - Prin lateral? Sigur.
Da. Mulțumesc, Rick.
- Te urăsc când îmi spui Rick. -Și eu urăsc când nu răspunzi la telefon.
Mâncarea e aici, copii!
A fost frumos. Mersi pentru asta. A fost bine.
Carmen, tu ești?
Hei. Domnule Zurski. Ce mai faceți?
Credeam că te-ai omorât.
Nu, domnule, acela era fratele meu.
Rahat!
Nenorocitul ăla e un rahat cu ochii.
Sincronizare perfectă!
- Cine crede că e? - Am făcut tot.
Știi că nici măcar nu e italian, nu? 100% polonez.
- De-a dreptul jignitor. - Nici tu nu ești italian, nu?
Sunt mai italian decât ăla.
Pornește grătarul. Trebuie să pun cârnații.
Doar dă-mi o secundă.
- Richie, ce dracu e aia? - Relaxează-te, e medicament.
Sufăr de anxietate și teamă.
- Cine n-o face? - Vrei jumătate?
Nu.
În ce cutie ai pus ketchup-ul?
- Ketchup-ul. Care cutie? - Nu am adus ketchup.
De ce nu ai adus ketchup?
Ce fel de tâmpit pune ketchup pe un hot dog?
- Un copil, Richie. - Un copil tâmpit.
Tu ești un copil tâmpit.
Hei, vere, care-i faza cu toate fructele astea gay?
- Ecto Cooler de casă, dobitocule. - Rahat!
E destul de tare, de fapt.
Odihnește-te în pace, Harold!
O mușcătură de gogoașă își aduce bucurie.
Două mușcături aduce doar tristețe.
Nimănui nu-i place prima mușcătură dintr-o gogoașă.
Era preferata mea când eram copil.
- Poftă de dulce? - Da, dar nici măcar nu era gustul.
Îmi plăcea să mă uit la ele. Culorile și texturile.
Era o gogoașă anume pe care o adoram
pe care nu mi-o puteam scoate din minte.
Umplută cu jeleu, violet strălucitor, dulce și condimentat.
Da. Familia era mereu fericită când aveam gogoși.
- E greu să nu fii, tinere. - Da.
- Băieții mei! - Chester. Da.
Mulțumesc.
- Te iubesc. - Desigur, frate.
Da.
- Chester. - Bună, dragă.
- Ce se întâmplă, T? Ce ai acolo? - Piure.
Mi-ar plăcea asta.
Ediție nouă, toate culorile noi.
Am pus un steag pe 18-32-24.
Este un lila radiant care merge ca dracu'.
Mulțumesc foarte mult.
- Voi reveni la tine. -În spate.
- Ce se aude cu carnea de vită? - Da, chef.
- O scot acum. - Mulțumesc.
- Ce faci? Bună. - Bună
- Cine ești? Scuză-mă! - Scuze. Chester, ea este chef Sydney.
Sydney, el este colegul meu de cameră.
Bună, colegule Chester.
Bună, chef Sydney.
- Bine. De ce ești aici? Scuză-mă! - Să-l ajut pe băiatul meu.
I-am adus niște materiale inspiratoare.
El este designer.
- Ce proiectezi? - De toate.
- Plec. Ne vedem acasă, G. - Da, da.
- Mersi. Îți înapoiez eu asta. - Desigur.
- Mă bucur să te cunosc, chef Sydney. -Și eu.
- Mult noroc cu întâlnirea! - Mersi!
Mă întâlnesc cu un ambasador al mărcii, așa că nu pot mirosi a mâncare.
Bine, am plecat.
Culori Pantone?
Mă gândeam că poate că aș putea face o gogoașă clasică?
Pe lângă celelalte lucruri, desigur.
- Da. - Dar cred că ar fi tare.
Da. Gogoșile sunt greu de făcut,
dar, știi, necesită o mulțime de echipamente.
Nu știu dacă ăsta e cel mai potrivit loc din lume.
Vreau să fie perfectă, ca acea prună.
- Cea despre care ne-a povestit Carmen. -În stil Michelin?
Da. Adică, nu știu.
Ar putea fi ediție limitată sau ceva de genul.
Dacă vrei asta, eu te susțin.
Să-mi zici dacă ai nevoie de ajutor.
Bine. Mă bucur. Mulțumesc, chef!
- Mult noroc. - Bine.
Hei, toate bune?
Toate bune, chef.
Bine. Sweeps se ocupă de meniul de familie, Angel, ce zici de salată?
- Desigur, chef. - Minunat. Mulțumesc.
- Crezi că îl pot face eu? - Neil, nu lucrezi aici.
Hei, cum merge?
- Bine, chef. - Ai încercat noul tort de ciocolată?
- Da. -Și?
Îmi pun toată încrederea în Marcus.
Bravo!
N-ai făcut tu niciuna din astea? Sau pe astea le-ai făcut?
Nu am făcut încă.
Încerc să fac niște cercetări,
să simt texturile, să văd despre ce e vorba cu adevărat.
Asta e frumos...
Vorbind de textură?
Da, vezi, asta e bună. La fel ca...
- Aia e bună? - Da, cred că da.
E frumos.
E ca atunci când te duci la casa bunicii tale
și are perna aia pe scaunul de toaletă.
- Da. - Stai pe el.
- Se dezumflă ușor. -Și miroase a potpuriu.
Dar miroase și a bunica.
- Hei, ce se întâmplă? - Hei! Ce faci? Mă bucur să te văd.
- New York, da. - Bună!
Nu l-am văzut pe ăla.
Dl New York!
Ce mai faci?
Pari mai slab.
-Îmi pare rău pentru Michael. - Mersi.
Nu, nu, nu.
Ketchup?
Nu vezi asta? E un rahat.
Nu te aud când țipi!
Îmi deschid toate cadourile?
Rahat!
Sunteți ciudați!
De ce deschideți cadourile altor persoane?
Colind, mă poți ajuta, te rog? Se împute treaba aici.
Poftim. Hei, am...
Am o întrebare pentru tine. Deci lucrezi într-un restaurant, nu?
Lucrez într-un restaurant, așa e.
Cum e să fii un ratat nenorocit?
Bine, Frank.
Hei, băieți!
Hei. Carmen aici
a fost bucătarul celui mai bun restaurant din lume.
Da? Și nu exagerez.
Este literalmente cel mai bun restaurant din lume.
Adică, cel puțin conform lui Eater.
N-am ieșit să vorbesc cu tine, bine?
Nu caut ceartă. Am nevoie doar de liniște.
Nu am nimic de spus.
Cu excepția veștilor. Pete e aici.
- Sunt conștient. - Sugar trebuie să aibă grijă.
E blocată cu munca.
Nenorocitul a adus un cadou și acum nu mai pleacă.
- Doamne! Ce lipitoare! - Bine zis.
Mereu pare că vrea să cheme poliția.
Știi ce vreau să zic?
- Narcotice. - Exact.
Un nenorocit de la narcotice.
- Hei, Phil. - Salut, Jimmy.
Richard.
Hei, ce faci, frate?
Asta a fost al naibii de ciudat.
Ce? I-ai distrus și lui o proprietate?
De fapt, nu.
Și știi de ce, Jimmy? Eu nu distrug proprietăți.
Câteodată oamenii cred că mă cheamă să le repar toaleta,
dar, în realitate, au chemat pe altcineva.
Trebuia doar să răspunzi la telefon.
Nu am primit niciodată vreun apel.
Da, pe bune?
La naiba cu asta!
Bine, Deci, iată ce a spus.
„N-am putut opri chiuveta. Apa se scurge peste tot.
- Nu am reușit să dau de nimeni.” - Niște baliverne!
„L-am sunat pe Rick de mai multe ori
la 847-555-0186.”
Numărul sună familiar, Ricky?
Da, pentru că e numărul lui Michael.
Nimeni se mai uită la cifre. Eu am 312, omule.
Copilul ăla, omule.
Copilul ăla!
- Hei, chef. - Ce?
Poți, te rog, să folosești un pat de sare data viitoare?
- De ce mă urmărești mereu? - Pentru că asta e treaba mea.
Și, poate nu mai folosim
prosoape de bucătărie murdare.
- O prejudecată. - Folosește un cuțit.
Nu cred că e o prejudecată,
cred că despre sănătate și siguranță, în general.
- Bine. Deci? - La naiba. Bine. Am înțeles.
-Încerc doar să ajut. - Da, mulțumesc. Am înțeles.
- Mersi! - Am înțeles.
- Mersi, chef. - Am înțeles.
Proștii ăștia doi!
Au chemat ambulanțe acolo,
erau amândoi în ambulanțe, în drum spre spital.
Și apoi, ce v-au zis medicii
în acel moment?
A întrebat: „De ce naiba ai făcut asta?”
Ce dracu să crezi
că rahatul lor nu e picant, de ce ar minți despre asta?
Ce faceți, fraților?
Da, ce faci, omule?
- Râdeți pe aici? - Nu.
Hei, ce e în răcitor?
Ecto Cooler.
Nu se poate, ca în Vânătorii de fantome?
Da.
Pare că trebuie reumplut.
Da. Da, mă ocup.
La naiba, omule! Distractivă aniversare, nu?
Nu se poate!
E identic, omule.
Bine. Mulțumesc.
Vânătoarea mă face să mă simt bine
Din cântec.
Da, îmi amintesc.
Da.
Ce, e ora de somn sau ceva?
Ciudat!
- Richie. Cum faci, omule? - Trebuie să...
Bine, bine.
Uau, omule! Ăsta e foarte bun.
- Bine. -Ți-a ieșit!
Mulțumesc, omule.
Hei, știu că uneori lucrurile sunt ciudate sau cam așa cu...
- Nu trebuie să facem asta. - Da, dar eu sunt,
- sunt un pic gurmand. - Doamne, Pete!
Ei bine. Știu că nu e mișto sau cumva,
dar voiam doar să-ți zic că am văzut
tot ce ai fost acolo, omule și...
Doar... Știu cât de mult curaj ți-a trebuit pentru asta.
Și am fost mândru de tine. Știi?
Pun pariu că probabil mulți oameni nu-și dau seama,
câtă muncă și dedicare trebuie să ai.
Și... Cred că e tare, omule.
Și sora ta a fost cu adevărat mândră de tine.
Cu adevărat mândră.
Da, dar ți-a și simțit lipsa mult să știi.
- Mulțumesc. Mersi, Pete. - Da, omule.
Mă simt obosit dintr-o dată.
Deci, de fapt, nu este ocupată la muncă?
Nu, e supărată pe tine.
- Da, îi datorez un telefon. - Sau, vreo 50.
Nu vreau să mă bag sau ceva,
dar, vreau să-ți spun, a fost greu și pentru ea, știi?
Uite! Trebuie să continui să mestec aici, bine?
Da, știu, sigur. Mă duc spre
vorbim înainte să pleci?
- Da. - Bine, în regulă.
Tipul ăsta? Hilar!
La dracu!
La dracu! Rahat!
Am adus niște ketchup.
Mulțumesc.
Ce?
Nu mă omorî!
Abia aștept asta.
Am vărsat o cutie de Xanax în răcitor.
Ce, sunt morți?
Nu. Cred că doar dorm.
De fapt, îmi convine.
- Da? - Da!
- Faci o treabă. Îi dai pe spate! - Bine.
La naiba.
Bine, chefi. Să gustăm cartofii.
La dracu!
Haide!
În spate!
Haide...
La dracu! Scuze!
-Îmi pare rău. - E în regulă.
La dracu! Haide, Tina.
Îmi pare rău.
La dracu!
De ce ai făcut asta?
Pentru că nu am timp de asta.
Cu plăcere, chef!
La naiba!
- Cafea? - Nu, sunt bine.
De unde e aia?
Petrecerea din Grant Park '92.
Îți lipsește vreodată?
Nu îl cunoșteam destul încât să-mi lipsească.
Tu?
Uneori. Știi, eram apropiați de vârstă,
mai degrabă... Mai degrabă un prieten decât familie.
Știi, am fost... Aveam aceleași tip de probleme
în același timp. Aveam multe în comun.
Sună frumos.
A fost.
Când ai vorbit ultima dată cu el?
În urmă cu aproximativ 20 de ani. Am avut o ceartă urâtă.
Despre ce a fost vorba?
Mai multe lucruri.
Știi, droguri, alcool, jocuri de noroc,
mai ales pentru că insista să facă cele mai tâmpite lucruri mereu.
Avea o nouă carieră,
la fiecare zece minute.
A vrut să fie broker și apoi a vrut să fie un coordonator defensiv.
Vorbesc serios.
Și apoi nenorocitul a investit în Ed Debevics.
Și, dintr-o dată e proprietar de restaurant.
Pare corect.
Da.
A blocat-o pe mama ta în acel loc. Omule!
Adică, nu ți se pare imposibil să fii acolo 24 de ore pe zi?
Stau acolo cinci minute și încep să mă gândesc la rahaturi nasoale.
- Probabil de aceea îmi place așa mult. - Da.
Probabil de asta și vrei să-l rezolvi.
Probabil.
Numai să, știi... Să nu fi prea dezamăgit
dacă nu se întâmplă asta.
Bine?
Știi că nu ți-l vând. Nu?
Știu asta.
Am avut un vis despre el.
Odată, eram cu tatăl tău,
la Lacul Geneva, sau undeva, și ne plimbam.
Conducem o mașină, un SUV mare.
El era în scaunul pentru pasageri, iar eu conducem foarte repede.
Și pierd controlul.
Erau niște mașini accidentate peste tot prin jur.
Nu voia să-și pună centura.
Dintr-o dată un copil, un băiețel,
iese fix în mijlocul drumului, iar eu apăs frânele foarte tare.
Mașina se oprește la un milimetru de el.
Dar tatăl tău, zboară prin parbriz,
dar nu aterizează.
El continuă să zboare.
Ce se întâmplă cu copilul?
Stă acolo făcându-i cu mâna.
Ei bine, pe o notă mai veselă,
ai scăzut două mii din datorie. Bravo!
Frumos târg.
Sunt regele târgurilor.
Deci, cât îți datorăm acum? 298.000 de dolari?
298.050!
- Pentru ce sunt acei 50? - Transport și manipulare.
Nenorocitule!
Haide...
Chef, pot gusta noii cartofi?
Un minut!
- Haide, să terminăm odată. - Ce să terminăm?
Gustă-l și spune-mi că e de rahat.
- Este minunat. Mulțumesc, chef. - Ce?
Este minunat. Mulțumesc, chef!
Acum, hai să ne grăbim să terminăm înainte să fim luați pe sus, da?
Mulțumesc, Jeff.
Chef!
Bine. Hai să plecăm naibii de aici. Nu am putut să mănânc nimic.
- Nici eu. Mor de foame. - Hei. Bună treabă astăzi, băieți!
- Serios. - Mă bucur să te văd, unchiule J.
- Te iubesc, Ursule. - Te iubesc.
- Pe mai târziu, Richard. - Bine. Până data viitoare, James.
Hei, vreți să vedeți ceva dezgustător?
Nu-l înțeleg. Este un mister pentru mine.
Stă acolo, dormind ca un copil.
Vreau să-l bat de-i sună apa-n cap.
-Știi? - Exact.
Vă mulțumim că m-ați primit în familie.
Nu voi uita niciodată asta.
Tacă-ți fleanca de tocilar!
Dormi acolo.
- Ne întoarcem? - Da.
Îmi pare rău, omule.
Am primit un desert de familie.
Arată frumos.
Mâncăm tort pentru că suntem toți prieteni.
Mulțumesc.
Hei.
Chef!
Subtitrarea: Sadacliev Lucian