- Vil dere høre historien? - Ja, Mikes, fortell.
Kom igjen.
- Beklager, her kommer den. - Greit.
Vi er på Ceres, ikke sant,
som var baren i underetasjen til Board of Trade Building.
Det var en bar i lobbyen, ikke sant?
Stedet åpnet klokken halv sju om morgenen,
så da børshandlerne ble skuffet da markedet åpnet,
kunne de gå dit og bli dritings i den lille baren.
Uansett, navnet "Ceres..."
Den ble oppkalt etter landbrukets gudinne,
- beklager, og... - Jævla Ceres...
- Noen ble sjalu for at man ikke ble spurt? - Jeg hadde ikke gått.
Du hadde gått. Carmy, rasp litt parmesan.
- Du er sjalu. - Skal bli.
- Vil jeg tro. - Uansett,
på toppen av bygningen sto det en statue av Ceres,
og baksiden hennes, for dere historikerne, var vendt mot øst.
Og det var fordi handelen var flyttet til Midtvesten.
Ifølge legende bygget arkitekt John Storrs
denne statuen som et "dra til helvete".
Herregud. Vekk meg når historien begynner og timen er ferdig.
- Fortell historien! - Jeg prøver å fortelle historien.
Uansett... La meg få ha dette.
Poenget er at vi var ute hele natten, så vi var helt dritings,
vi var jævla høye,
vi tenkte at det eneste stedet som var åpent, var Ceres.
Og siden klokken var kvart på sju om morgenen, gikk vi ut ifra
at det var tomt.
- Kutt ut. - Vi skal ikke bruke rosiner.
- Mamma brukte rosiner. - Vi skal ikke bruke rosiner.
- Var det en spøkelsesby? - Det var ikke en spøkelsesby.
Ikke nok med at det ikke var tomt, det var vill fest.
Det var stappfullt. Det var helt... Ikke sant?
Alle Blackhawk-fansen, og hvem var der, fetter?
Savvy.
- Gi dere. - Ja! Savvy!
Denis jævla Savard.
Nummer 18.
Til stede. Men nå... Det stoppet ikke der.
Chelios, jævla Belfour, kom igjen! Ikke sant!
Kvelden før ble Savvy innlemmet
i Hockey Hall of Fame.
Han kom inn på den store festen. Den tar av!
Juhu.
Og denne jævelen, han klarer... Denne nysgjerrige karen,
han får tak i det, hva var det?
Det var en Ceres-brosjyre?
Ja. Bak baren.
- Akkurat... - Bak baren.
Han leser om historien om landbrukets gudinne.
Han bestemmer seg for at han også har en dypt forbindelse med landbruk.
Han tar frem telefonen og begynner å skrive en melding.
Hva sto det?
"Hei. Du har nådd telefonsvareren til Richie Jermovic,
"landbrukets gudinne."
- Jævla dumt! - Så dum!
Så genialt!
Gudinnen prøver å legge igjen en beskjed,
men han klarer det ikke. Det blir mer og mer høylydt.
Med all kakofonien og alt tullet,
alt oppstyret, hører vi en høy stemme.
Og stemmen sier: "Hva gjør du?"
Ikke sant? Og det er en fyr som snur seg foran oss, hvem var det?
- Bill Murray. - Selvsagt er det Bill Murray.
- Hva? - Bill jævla Murray!
Han er der. Bill jævla Murray sier til Richie:
"Hvorfor gjør du det?" Og Richie sier: "Fordi det er gøy."
Han sier det til Bill Murray: "Fordi det er gøy",
- og Bill Murray sier: "Nei." -"Nei."
"Det er ikke morsomt." Han sier: "Gi meg telefonen."
Ja.
Så sier han:
"Hva heter du?" Ikke sant?
Bill Murray sier det til meg.
Kongen. Jævla Bill Murray.
Ja, jeg forstår hvem det er.
Du hører det om du ringer meg.
- Jeg skjønner. - Ring meg.
- Jeg har den. - Jeg tror deg.
- Jeg har den på telefonen. - Det går bra.
- Jaså? - Takk.
Vil du ikke høre den?
Var dere på bar klokken kvart på sju om morgenen?
Ja, men poenget er...
- Det er et bra bilde. - Sjekker.
Det er bedre.
Hun har fine øyne.
Hun har fine øyne. Ingen humoristisk sans.
Enda verre, Tina, mye verre,
- som om hun har noe... - Bak.
Ingen følelse av Chicago-historie. Skjønner du?
Samme det. Andre fisker i havet. Ses i en annen galakse, puta.
Hør her! Skal jeg rope slik?
Ja, få mest ut av det.
Ta av denne grønne teipen før den kommer til oss. Det tar fem sekunder.
Når den blir såpete og vi får rosinfingre
kan ikke gjøre noe med den. Greit?
- Ja, kokk. - Takk for tiden.
To timer til åpningstid.
Her, jeg hører at den nye retten er utsøkt.
- Kan du si det senere? - Det gir økt komfort.
Senere er bedre.
Brasert ribbe. Vi lager risottoen med kraft.
Se på paprikaene.
Det er enkelt å tilpasse, det kan være takeaway.
Takeaway-risotto? Vi er ikke klare for takeaway.
Du kan trenge de som spiser hjemme og her.
Og vi bruker ingredienser vi har.
Det er smart, la oss prøve. Jeg skjønner det ikke.
- Bare prøv, alt er her. - Hør på meg.
For det første: Jeg tenker på det, så bare vent.
For det andre: Jeg kjenner de du jobbet for, jeg ringte dem før du fikk jobben.
Hvorfor gjorde du det?
CV-en din er utmerket, men ikke dette stedet.
Alle sa at du er smart og talentfull.
De sa også at du er veldig utålmodig og veldig fersk.
Var det derfor forretningen min ikke lyktes?
- Derfor er jeg her, derfor... - Det er ikke det jeg sier.
- Hva sier du? - Jeg sier at du må gi meg tid.
Ja, chef.
Kan du få det til å funke uten å ødelegge flyten?
Ja.
Manny og Angel kommer til å bli sure.
- Jeg har snakket med dem. - Ok.
Du skjønner hva jeg mener,
vi har endelig kommet til det punktet der ting er
litt rolig.
Jeg vil bevare det så lenge som mulig,
For pokker, Carmy.
- Fant du det? - Hva er det jeg ser etter?
- Du er spesiell. - Ja.
Det er noe som kalles skatteetaten,
- de krever inn skatt fra mennesker. - Jeg vet det.
Og disse menneskene,
de har ikke gitt den statlige organisasjonen noe på fem år.
Og jeg er medeier i dette marerittet.
De beslaglegger huset mitt om jeg ikke gir dem penger.
Jeg har brukt de siste dagene, i tillegg til min andre jobb og livet mitt,
på å få alle dokumentene deres i orden, så jeg kan komme til enighet med dem
om å betale et mindre beløp.
Du må gå inn og skaffe lønningslistene fra 2018.
Kan du det?
- Det kan jeg. - Takk.
Hvem er det som tar huset ditt, Sug?
Skatteetaten, Rich.
Skattedritt. Æsj.
Du er æsj.
- Gå, Carmy. - Jeg vet hvor de er.
Takk.
Faen ta deg.
Vent litt, det er "faen ta deg".
Hvorfor organiserte han det slik?
- Jeg skal spørre ham når han ikke er død. - Bare...
THE GREEN DOOR TAVERN TIL LEIE
Drittsekk.
- Bør jeg ha på gassmaske? - Nei. Det går bra.
Hvem er det?
Det er Richard Hart. Hart Bageri i København. Han er en råtass.
Kult. Går det bra?
Ja. Med deg?
Ja, hvis du
trenger noe, hva som helst...
Som hva da?
Jeg vet ikke... Glem det.
Da jeg prøvespilte for Cubs, spilte jeg på andrelaget,
men de hjalp meg ikke. Jeg var blakk.
Jeg ble flink til å finne husly.
Jeg er ikke hjemløs.
Hva med det redet?
Jeg begynte å sove her, så jeg sparer tid på pendlingen.
Jeg er så nær ved å klare donutene, og de må være perfekte.
Bra. Så du er psykopat? Greit.
Jeg vil at de skal bli perfekte.
Vil du ha perfeksjon? Begynn med en dusj.
Det er ikke så ille. Spilte du for Cubs?
Håndlagde smørbrød BEEF DELI
Går det bra?
Ja.
Føles merkelig der ute.
Baren er stengt.
Drar du ofte dit?
Nei. Eieren og jeg er ikke på godfot.
Men det er fint å vite at den var der.
Det var som et inventar.
Ja, som Logan.
Wicker. Pilsen.
Ja.
Alle suger nå.
De er annerledes.
Ja, de er annerledes.
Derfor sier jeg at du skal slutte å kødde med dette stedet.
Hvis man slapper av litt, forandrer alt seg.
Du innser ikke at dette er et delikat økosystem,
og det holdes sammen av en delt historie,
og kjærlighet og respekt.
Det er en statue på toppen av Board of Trade.
Gudinne, ikke sant? Hun mangler ansikt. Folk bare: "Hvor er ansiktet?"
Og arkitekt John Storrs sier:
"Da vi satte den opp, var det den høyeste bygningen i byen,
"og ingen kom til å se ansiktet hennes, så vi tok oss ikke bryet."
Men nå er alle bygningene høyere enn det andre,
og alle ser på den ansiktsløse dama, og det er bare...
- Hva faen? Hvem skyter? - Demp det. Hva faen?
- Tuller du med meg? - Går det bra med alle?
- Går det bra? - Ja.
- Feiekost. - Helvete!
Går det bra med alle?
Håndvåpen. Hørtes ut som en pistol.
- Er alle i orden? - Hva faen skjer her?
Richie. Ikke gå ut, Hva gjør du?
- Hei, Crooked John. - Hei.
Hva skjer?
Så dere hvem som skjøt?
Jeg så det ikke. Men det skremte meg.
Hørtes ut som et håndvåpen.
Ja, ikke sant?
Sikkert en dum unge som tuklet med morens .22.
Dere vet at dere ikke skal henge her.
Jeg ba dere om å henge der nede.
Ikke ring politiet.
John. Ikke sår følelsene mine. Hvor lenge har du kjent meg?
Jeg blåser i hva dere gjør, eller hvem dere gjør det med.
Jeg ber bare om at dere gjør det der, og med et passende lydnivå.
- Men vi kan ikke henge der. - Hvorfor ikke?
Det er farlig.
Farlig? Alle dere jævler har våpen.
Det er en annen farlig. Byggefarlig.
Ventilen ble kald. Den er ødelagt. Bygger en Sweetgreen.
Tuller du med meg? Baren er også stengt.
Det blir stygt.
Greit, hør her. Gjør meg en tjeneste.
Spør rundt, se om du kan finne ut hvem som skjøt stedet mitt. Sjekk Al's.
Greit.
I bytte kan dere få henge her.
Men hold lav profil.
Jeg vil ikke ha bråk, ingen gangstergreier,
noe som kan skremme kundene mine?
- Greit. - Sjekker du?
- Sjekker. Respekt. Ok? - Greit. Takk.
Du hørte ham, ok?
- Jeg elsker å komme hit. - Sugar.
- Går det bra? - Ja, med deg?
Ja, faen. Jeg vet ikke lenger.
Skal vi ringe politiet?
- Nei. - Nei.
- De feier opp glasskår. - Jeg vet det.
- Tirsdag ettermiddag. - Sugar...
Jeg mister huset mitt.
Ikke signer sammen med en narkoman. 45 minutter til åpning, kokker!
- Ja, chef. - Ja, chef.
- Ikke behandle traumer, Carm. - Hva? Jeg kan ikke stenge.
Jobb videre. Som om ingenting har skjedd.
Et vindu ble skutt, alle har det bra. Punktum.
- Det er det jeg sier. - Natalie.
Carmy.
- Du gjør meg forbanna. - Du gjør meg forbanna!
Carm.
Bare gå.
Hva er det?
Jeg har ikke sagt noe.
Fant du Sugars... Jeg vet ikke...
- ...søppel? - Nei, jeg fant det ikke.
Ja. Papirarbeid er egentlig ikke min greie.
Ikke min heller.
Lærte du ikke regnskap på Noma?
- Lærer man det på DeVry? - Ja.
Hva er det? Stekeovn?
Nei.
Nei, Michaels 15-årsdag.
Jan-Carlo og Fak begynte å slåss,
og jeg prøvde å bryte det opp og falt i grillen.
Herregud. Fak.
Er det et navn på den greia når
du er redd for at noe bra skal skje,
for du tror at noe dårlig kommer til å skje?
Jeg vet ikke. Livet?
Her om dagen spurte jenta mi om etternavnet mitt er "Dårlige nyheter".
Som Bad News Bears?
Jeg er nok lagret på morens telefon som "Richie Dårlige nyheter".
Jeg bare: "Tiff, hva faen?"
Hun sier at jeg er smittsom, jeg ringer bare med dårlige nyheter.
Kanskje det er det du snakker om.
Faen. Jeg vet ikke. Faen ta alt sammen.
Greit, ikke la meg lide mer. Kom med det, T.
Våkn opp, kokker. Vi åpner.
Kom igjen.
Raska på. Kom igjen. På én rekke.
Jøss! Det er mannen med den gyldne pikken.
Hvordan går det, Tom? Godt å se deg.
La meg få én biff, litt sterk, litt søt, dypp den.
Takk, kompis.
Nick, hvordan går det med hunden? Bedre?
Fått fjernet kragen og alt? Hvordan har du det?
Jøss, chef.
Bravo.
Takk, kokk.
Ebra og Richie er på fremsiden.
Tina, du bytter på. Går det bra her bak?
Ja.
Vi må passe på varmen på komfyren.
Kyllingene blir ganske mørke.
Når renset du fettsamleren sist?
- Den blir tett. - Jeg skal gjøre det.
- Driver fortsatt med sikringen. - Takk.
Passer det bra å smake nå, chef?
- Ja. Takk for at du spurte. - Ja.
- Denne? - Ja.
Den er fantastisk.
Takk.
Sausen er litt tykk.
Ja, greit. Takk.
- Tror du at kanskje snart... Takk. - Den er rå!
Kan vi gjøre det til en spesialitet? Er det plass?
- Det nærmer seg. Ja. - Hvor nærme?
- Jeg sa at den var god. - Du sa: "Fantastisk", husker u?
Jeg sa ikke at den er perfekt.
Ja, jeg liker den.
Jeg syns den er god, og jeg skal gjøre sausen lettere.
- Sydney. - Jeg forstår ikke...
Den er ikke klar. Forstår du?
Ja, jeg forstår.
- Takk. - Takk.
Hei, dette er Cola-brasert oksebryst med risotto. Og du får det.
- Seriøst? - Ja.
Jeg hadde et ekstra, og jeg er Sydney, om du trenger noe mer.
- Takk, Sydney. - Ha en fin dag.
- Kanskje de ikke er her. - Jo, de er her.
Greit.
Jeg visste det var dumt å signere. Bare så du vet det.
Jeg hadde gjort det samme.
- Vil du krangle? - Gjerne.
- Du er sint på meg. - Dette er uansvarlig.
Hjemme hos deg. De tingene du sa.
Jeg var irritert.
Ja. Åpenbart.
Jeg tror det som gjør meg forbanna,
er det jeg sannsynligvis er for flau til å innrømme,
at du aldri spør meg hvordan det går. Aldri.
Jeg vet at det er barnslig, men det er derfor jeg er sint på deg.
Tror jeg.
Og vi tilbringer aldri tid sammen.
Dette stedet sluker deg.
Du skylder alltid på dette stedet.
- Hva mener du? - Du skylder på restauranten.
Du skylder ikke på mamma. Du skylder ikke på Mikey.
Kan man ikke skylde på dette stedet?
Jeg ryddet opp vinduet som ble skutt i stykker, jeg er dekket av karbon.
All tid, penger og jobb blir brukt på dette stedet.
Det eneste vi får tilbake er kaos og misnøye.
Det er tull.
Høres ut som mamma.
- Jeg mener det. - Jeg mener det.
Jeg vil bare ha det fredelig.
Jeg vil at det skal være solid. Jeg vil at det skal føles...
- Konsekvent. - Ja. Konsekvent.
Ja. Det er helt rimelig.
Jeg setter pris på at du sier det.
Jeg antar at jeg alltid føler at jeg er litt fanget,
for jeg kan ikke beskrive
hvordan jeg har det.
Så det å spørre noen om hvordan de har det, virker bare helt,
jeg vet ikke, sinnssykt?
Greit.
Beklager.
Du har rett. Jeg vil vite hvordan du har det.
Hvordan har du det?
Veldig bra. Helt flott.
Ikke sant.
Er det dette?
- Ja. - Ja, ikke sant?
Det er i denne mappen merket...
-"Faen." -"Faen."
Sjekker. Disse rakkerne ser bra ut.
Dæven! Hva gjør han?
Hva med bladet? Må være skarpere.
- Kniven er bra. - Når kvesset du den sist?
Faen! Hvor er pistolen min? Har noen tatt pistolen min?
Carmy!
Hva? Du vet at jeg står her. Faen ta meg? Faen ta deg.
Sydney, ta dem.
Hei, alle sammen. Takk for beskyttelsen.
Alt er under kontroll. Nyt biffene.
Fokuser på det. Chicago. Ikke sant?
Hei, dere! Hei! Dere!
Hold kjeft! Vær så snill.
Takk. Hva skjer her?
Ikke hans plass.
Det er du som blir ekkel!
Fordi gjengen din blåser sigarettrøyk!
Hei! Kan vi dempe oss?
Takk. Jeg heter Sydney. Vi begynner der. Jeg heter Sydney.
John.
Mr. Carl.
Greit. Mr. Carl og John. Hallo,
kompanjonger. God ettermiddag.
- Faen! - Vi har ikke tatt pistolen din.
Faen!
Dere kjenner jo Tina og Gary. Flott.
Nå kjenner vi hverandre på forskjellige plan.
Fint. Hvordan løser vi dette?
Det kan ikke løses fordi han er en kjerring.
Det har du sagt for siste gang!
- Kom igjen! - Ja, du bør holde meg unna.
ENERGIPÆRER
Greit, vi kan gjøre dette hver uke, ja?
Smørbrød, enkel samtale, ingen roping,
ingen røyking der maten er, skjønner dere? Greit?
- Ok. - Ok.
Vi trenger drikke. For å skylle ned smørbrødene.
RC, Green River, hva enn vi har.
Klart det. Fint.
Avtalen gjelder bare de som er her nå.
Så ikke be tante, bror, søskenbarn og venner
- om å komme hit hver tirsdag, ok? - Greit.
- Ja vel. - Greit.
Så alt er bra? Flott.
Ta disse. Jeg henter flere.
Vilt. Hold deg trygg her, G.
Er du fancy nå?
Ja. Veldig fancy.
Nøyaktig hva som skjer når du prøver for Padres, men stryker på narkotesten.
Det er tatt hånd om.
Den jævla tullingen, han stopper igjen.
Dette er det tredje trafikklyset.
Få to pølser, to kyllinger, fire totalt.
Han tuller med meg. Han egger meg opp.
Til slutt sveiver jeg ned vinduer, og bare:
"Pust. Det er en jævla Honda. La oss slappe av litt."
Beklager. Du vil elske det neste. Hør her.
Ja, jeg er begeistret.
- Jeg trenger deg i kassen. - Et øyeblikk.
- Richie, nå! - La meg fortelle historien.
Kan du holde kjeft litt?
Richard! Ut! Gå ut nå! Herregud.
Ok, ja.
Pokker! Nå skal du få høre.
Husker du, Tin, dette stedet pleide å være kult.
- Du må dra hjem og roe deg ned. - Hva?
Du må dra herfra. Du ødelegger for meg.
Tuller du med meg?
Jeg føler at jeg er på en annen planet.
Jeg har forbedret meg 300 % på to måneder.
Stedet er organisert.
Og rent. Og det går på skinner...
Jeg elsket Mikey.
Du vet hvor mye jeg elsker den gutten.
Men dette...
Dette er ekte og levende og...
Og hva da?
Og bra. Det er bra.
Tin, de er barn. Hun forstår ikke.
Hun er en baby. Hun later som hun kan håndtere ting.
Dette er et delikat økosystem.
Jeg trenger ikke dette akkurat nå.
Jeg kan ikke understreke hvor mye jeg ikke trenger dette akkurat nå.
- Jeg skal slutte. - Slutte?
Hvor skal du dra, Richie?
Hvor skal du dra?
Greit, la oss fjerne raviolien.
Fjerner raviolien.
Bestilling. To kyllinger med paprika, to sauser, paprika, to til.
På saken.
Bestilling! En ribbesaus med paprika. Én til.
Greit.
La meg få ti biffer totalt, seks sterke, fire søte. Takk!
Bestilling, to kyllinger med paprika, to sauser, paprika, to til.
Bestilling. Én ribbepølse med paprika, og en mortadella.
Kan jeg få to kyllinger og tre biffer?
- To kyllinger og tre biffer, chef. - Takk, kokker.
- Vil jeg vite hva som skjedde der ute? - Nei.
Men jeg ga noen rester til folk.
Jeg beklager hvis jeg var en dritt tidligere.
- Det går bra. - Ja?
Kan jeg få to kyllinger med paprika, med grønnsaker.
Fire. Kan jeg få høre fire?
- Fire, chef. - Takk, kokker.
Det er en VIP på 21. Det er Tom Skilling,
så kan jeg få en dessert? Marcus. Hører du meg?
- Dessert. - Ja, chef.
Dere må svare, kokker.
Vi har fire biffer. Vi må få dem ut.
Jeg elsker dette tempoet. La oss fortsette sånn.
La oss gire opp et hakk. Være på hugget.
- Kan jeg få hjelp, takk? - Hjelp.
Chef Sydney, tre kyllinger.
Takk. Kan jeg få hjelp, takk?
Hjelp.
Norske tekster: Bente