- Vítejte zpátky v... - The Bear.
The Bear. Jsem Carmen Berzatto.
ŠÉFKUCHAŘ CARMEN BERZATTO
A dnes si uvaříme hovězí Braciole.
Tohle bylo v mé dysfunkční rodině velmi speciální jídlo.
Můj bratr Mike nám to vařil každou neděli.
Je to moc hezký příběh.
Můj bratr, který byl závislý na lécích proti bolesti,
si prostřelil hlavu na State Street Bridge.
Vydržte, to nejlepší teprve přijde.
Žádný dopis. Žádné rozloučení. Nic.
Kromě toho, že mi odkázal naši rodinnou restauraci,
což byl docela šok, protože mi tam nikdy nedovolil pracovat,
ačkoliv mi to docela jde, ne?
Dřív jsem vedl nejlepší restauraci na světě.
Proti té bratrově díře,
kde všechno viselo na vlásku, to byl dost rozdíl.
Bylo to od Michaela moc pěkné „trhni si“ na cestě na onen svět.
No nic, Braciole.
Co to?
Kde mám věci?
Co se to děje?
Sakra!
Krucinál!
Mikeu.
Omlouvám se vám, nezlobte se.
Nezlobte se, zkazil jsem to.
Zastavte to, zkazil jsem to, prosím, sakra.
Jsem přímo tady.
Nezvládnu to.
Nedám to! Přestaňte! Já to nezvládnu!
Víš, že jsem to musel skončit.
Jsem přímo tady.
Cicero Počítej se mnou.
Slyšíš mě, Carme?
Vypadněte z mýho pořadu. Vypadněte!
No tak, ty máš na víc.
Máš na víc.
ROK NEBEZPEČNÉHO STRAVOVÁNÍ
Tak už to tu zapal, Carmy.
Proč jsi...
No tak, Medvěde, rozjeď to.
Chtěl by někdo, kdo byl na méně než 15 sezeních, něco říct?
Jsem Carmen.
Můj brácha je závislý. Byl závislý.
A dneska ráno...
Promiňte, vypadlo mi to.
Než jsem přišel do Al-Anonu, pracoval jsem jako kuchař.
Pořád to dělám, akorát teď už trochu jinak.
Často jsme s bráchou vařili, hlavně jako malí.
Tehdy jsme si byli nejbližší.
U jídla jsme vždycky našli společnou řeč.
Chtěli jsme si spolu otevřít restauraci.
Měli jsme vymyšlené jméno, styl, všechno.
Můj brácha uměl člověku dodat sebevědomí.
Když jsem byl jako kluk z něčeho nervózní, vystrašený, do něčeho se mi nechtělo,
vždy mi řekl, ať tomu čelím.
Ať to mám za sebou, vždy říkal...
Blbec. Vždy říkal:
„Rozjeď to.“
Všude ho bylo plno a byl hrozně legrační.
A měl úžasnou schopnost vejít do místnosti,
okamžitě posoudit situaci a přizpůsobit se.
Já nejsem takový.
Jako dítě jsem neměl moc kamarádů.
Koktal jsem a většinu času jsem se bál promluvit.
Ve škole jsem neudržel pozornost, měl jsem špatné známky.
Nedostal jsem se na vysokou Neměl jsem holku. Nepřišel jsem si vtipný.
Bráchu jsem vždy bral jako nejlepšího přítele.
Věděli jsme o sobě úplně všechno.
Až na to,
že všichni si mysleli, že je jejich nejlepší přítel. Byl jak magnet.
Nevěděl jsem, že můj bratr bere drogy.
Co to o mně vypovídá?
Když jsme vyrostli, došlo mi, že o něm nic nevím. Vážně.
Před pár lety mě přestal pouštět do restaurace.
Prostě mě bezcitně odstřihl.
To mě ranilo.
A v ten moment se ve mně něco zlomilo
a já si řekl: „Fajn, trhni si, já ti ukážu.“
A protože jsme oba měli rádi jídlo,
a kvůli němu jsem se cítil odmítnutý, neschopný, nudný, k ničemu,
vymyslel jsem plán, že budu vařit v nejlepších restauracích na světě.
V opravdových kuchyních. Ať jde s tou dírou mých rodičů do háje.
Když to teď říkám, zní to směšně. Ale bylo to tak.
A byla to tvrdá lekce.
Třídil jsem bylinky, otvíral ústřice, škeble a mořské ježky.
A pořezal jsem se.
Česnek, cibule a paprika se mi dostaly za nehty a do očí.
Pleť jsem měl suchou a zároveň mastnou.
Na prstech jsem měl mozoly od nože a rozhodil jsem si zažívání.
A bylo to všechno.
O pár let později se stalo něco legračního.
Poprvé v životě jsem měl pocit, že jsem našel své místo.
Byl jsem rychlý a nebojácný.
A bylo znát,
že se cítím dobře.
Věděl jsem, která zelenina jde dohromady, bílkoviny, teploty, omáčky,
všechno. A když do restaurace přišel někdo nový na stáž,
bral jsem ho jako konkurenci,
kterou zničím.
Měl jsem pocit, že skrz jídlo promlouvám,
že komunikuju díky tvořivosti.
A získal jsem sebevědomí,
konečně mi něco šlo, něco nového a vzrušujícího,
a chtěl jsem, aby to věděl,
aby mi, sakra, řekl: „Dobrá práce.“
A čím déle nereagoval,
a my se odcizovali,
tím víc jsem se do toho nořil a zlepšoval se.
A čím víc lidí jsem odstřihl, tím byl můj život tišší.
Práce v kuchyni byla tak
konzistentní, náročná, rušná, těžká
a živoucí, že jsem ztratil pojem o čase a on umřel.
A zanechal mi svou restauraci.
Několik posledních měsíců se ji snažím dát dohromady,
protože na tom nebyla dobře a je jasné, že má snaha
o nápravu té restaurace
byla zároveň snahou napravit to, co se stalo s bráchou.
A já nevím, možná i s celou rodinou, protože
ta restaurace pro spoustu lidí hodně znamenala a znamená.
Pro mě taky.
Nevím, jestli to někdy cítil stejně.
- Už se ozval Marcus? - Ne, čéfkuchaři.
- Fakt, jen těsně minula můj zadek. - Vážně?
Co se stane, když tě někdo bodne do zadku? Ten nejde zašít.
- Já šil zadky. -Čí?
Kámošům.
Šéfkuchaři!
Pojďte na poradu, prosím.
Ano, šéfkuchaři.
Pojďte sem, všichni.
Dobře.
Nerad přináším špatný zprávy,
ale dnes večer musíme zavřít,
protože tu bude rozlučka se svobodou.
- To snad ne! - Já vím.
Jsou to Cicerovi kámoši, takže...
Ale bratránku.
To je na prd, čéfkuchaři, zrovna mi to začalo jít.
Já vím, chápu to.
Ale týká se to jen večera, přes oběd normálně jedeme.
Já to večer pohlídám, kdyby bylo nutný zakročit.
Myslím, že to bude dobrý, dík.
U těhle zločinců s bílejma límečkama nikdy nevíš.
Kolik jich bude, Carmene?
Kolik? To nevím, ale pokusíme se to udržet v klidu.
Přinesou si vlastní chlast,
uděláme občerstvení, malý talíře, ať můžeme rovnou servírovat.
- Dobře. - Díky, šéfkuchaři.
Já děkuju vám.
Sleduju tě.
- Sleduješ? - Jo.
- Já... - Jak kombinuješ ingredience.
- Jo. - Prostě ten kompliment přijmi.
Teď sleduju, jak přidáváš sůl a všechno...
- Ne. - Vymkl ses kontrole.
To je v pohodě, ani sis nevzala den volna.
Moc v pohodě to není. Mám pocit...
Jsem ten typ, co když přestane, tak...
- Víš? - Jo, chápu, můj táta je takovej.
Jo, já mám takovou mámu.
Přijdu si trochu blbě, protože...
Nezeptala jsem se tě, jak se ti daří
od tý doby, co...
- Jo, jsem v pohodě. - Jo.
Je to lepší.
Chvíli jsem měl v hlavě dost zmatek.
Vítej do klubu.
A není to divný?
Divný by bylo, kdyby ti při práci v restauraci nehráblo.
Jo.
- Je to dobrý? - To zjistíme.
Co to vlastně je?
Chilský mořský vlk.
Nechala jsem se trochu
inspirovat konfitovanýma rajčatama Alaina Passarda.
Pak...
Nevím, trochu bylinek, protože proč ne.
- A proč ne, krucinál? - Přesně tak.
Jedlas někdy u někoho z těch lidí, co studuješ?
Páni! Když jsem byla v CIA...
V Kulinářským institutu, ne v CIA.
Dík, žes to vysvětlila, myslel jsem, že jsi špión.
Klidně bych zvládla obojí, kdybych chtěla.
Šéfkuchařka ve dne, agentka CIA v noci.
Už se staly šílenější věci.
- Ale ta tvoje koordinace... - Hej!
Moc tu nehulákej! Všude bryndáš vývar, já tě viděl v akci.
Tak já tě pozvu na návštěvu a ty takhle?
Já ti tu vařím a poslouchám tyhle řeči?
Takže, když jsem byla v CIA,
přišla jsem si jako ten největší blbec na planetě.
Neznala jsem ani půlku z toho, o čem ostatní mluvili.
Byla jsem tenkrát taky komplet na mizině.
Jakmile skončil semestr,
koupila jsem si jednosměrnou jízdenku do New Yorku a...
Utratila jsem všechny peníze jen za jídlo.
Byla jsem v každý restauraci, na kterou jsem si vzpomněla.
A v jedný z nich jsem měla nejlepší jídlo svýho života.
To je paráda. A která to byla?
Počkej vteřinku, zapomněla jsem
tohle
a teď se připrav.
Jo.
Pracovala jsem s šéfkuchařem,
kterej mě nechal jenom... strouhat kůru. Jen to.
Dělala jsem tam osm měsíců.
A mohla jsem jen tohle.
Jo, to je normální.
- Naprosto normální. - Jo.
Je to fakt výborný.
Díky.
Ne.
Sakra, Mikey.
-Čéfkuchaři? - Copak, T?
-Čéfkuchaři? - Ano?
Jsi v pohodě?
Jo.
Jo, proč?
Jsi míň otravnej než obvykle.
- Asi jsem jen unavenej. - Unavenej?
Oblíkáš se jako Syd.
Jo, jako profík.
- Líbí se mi to. - Mně taky.
T, nevíš něco o KBL Electric?
Neznáš to? Nezmínil se o nich někdy Mikey?
Těžko říct.
Ten kluk...
A o co jde?
To nevím.
Každej měsíc jim vyplácel tyhlety sumy.
Přičti to k tý částce, kterou mu půjčil Cicero.
Kolik to dělá?
Hodně.
Tak to nás čeká hodně rozluček se svobodou, co?
Ano, šéfkuchařko.
Proč těm dodavatelům neplatil?
To nevím, Carme.
Vzpomínám si na jeden měsíc, kdy jsme neměli ubrousky.
Nezaplatil jim včas.
Řekla jsem mu: „Koukej jim zaplatit, Mikey, ubrousky potřebujeme.“
A on na to: „Jakej to má smysl?“
„Stejně jim za měsíc nebudeme moct zaplatit.“
Takže taková jeho klasika?
Ne, pamatuju si to, protože to tak právě nebejvalo.
Víš co, Tino, vezmi si večer volno.
- Zvládneme to. - Díky.
Čéfkuchaři?
Víš, jak moc jsem ho měla ráda, viď?
Jak moc?
Moc.
Měla jsem ho moc ráda.
Díky, čéfkuchaři.
Tenkrát...
Tenkrát jsem ochutnala pár tvých donutů.
- Ze země? - Jasně, Gary ji pořád leští.
To nechci slyšet. Pěkně chabá výmluva.
Hele, ten chlap je dříč.
A co, chutnaly?
Byly moc dobrý.
Jako fakt moc.
A je mi fakt líto, že ti je Carmy zničil jak malá hysterka.
To přesně udělal. Jak hysterka.
- Malá hysterka. - Jo, malá hysterka.
Už jste si promluvili nebo...
Ne.
Vrátím se a snad to vyřešíme.
Nebo taky ne, co nadělám. Díky, šéfkuchaři, další.
Na to není správná odpověď.
Vrátíš se do UPS?
V UPS to bylo tak šílený, že mě to nutilo chovat se šíleně,
takže asi ne.
Doma jsme moc často do restaurací nechodili.
A když už jsme šli, bylo to něco výjimečnýho, i když se nic nedělo.
- Já ti nevím. - U nás to bylo stejný.
Když maturoval bratranec Torrell, šli jsme do Steakhousu Michaela Jordana.
Dobře, a?
Jak to myslíš, lepší restaurace neexistuje.
- Ta slanina? Fajn. - Přesně tak, chápeme se.
Mají nejlepší slaninu.
Přesně to chci dělat. Chci...
Chci lidem vařit, aby byli spokojený
a dělat jim tu nejlepší slaninu na světě.
I když to už je zabraný.
- Druhý místo je v pohodě. - Je to skvělý.
- To bych moc ráda. - Jo.
Takže zpátky do The Beef?
Nevím, jak se znám,
asi to zkusím jinde,
pak znovu
a takhle to půjde furt dokolečka,
dokud nebudu milión v mínusu.
- Máš nějaký místo snů? - Jasně.
A jaký?
- To zjistíš, až ho otevřu. - Dobrej přístup.
Takhle se vyhrává.
Nebo přichází o všechno
a jde se bydlet zpátky k tátovi a jeho smrdutýmu CPAP přístroji.
Ale bylo to s váma fajn,
zvládali jste s Carmym tolik věcí, hodně jsem se toho naučil.
Počkej, a co bylo to nejlepší?
- Nejlepší co? - Nejlepší jídlo tvýho života.
- Od Carmyho. - Já to věděl.
Fakt že jo.
On je strašně dobrej.
Tomu říkám pochvala.
Jo, ale furt je to malá hysterka.
Jo, s tím souhlasím.
Kretén.
Nic nedělám, jen tu stojím.
Ne ty. Tvůj pitomej brácha.
Tohle je taková potupa.
Závisláci.
Melou o tom, jak si musej pomoct sami,
ale já měl toho kreténa připoutat ke stolu.
- Věděls, že bere? - Jak je možný, že ty ne?
Protože jsme se vůbec nevídali a nemluvili spolu.
Nebral mi telefon, nenechal mě pracovat v restauraci.
Měl jsem se víc snažit.
- A jak? - Nevím, krucinál!
Nikdy by mě nenapadlo, že by...
Víš, jak ho bylo všude plno
a jak byl nesnesitelnej a strašně vtipnej.
Byl to Medvěd Mikey. Myslel jsem, že se z toho dostane.
Co to sakra je.
To si snad dělaj srandu.
Vypadněte.
To by stačilo.
Dost.
- Co to děláte? - Dost.
Panebože, dost.
Sakra.
- Něco novýho? - Zatím nic.
Dáme vám vědět, jakmile se probere.
Pořád je na JIPce?
Ano.
- A co když se neprobere? - To si radši nepřejte.
Ne, vážně, co by se stalo?
Byl byste obviněn ze zabití.
Strážný, počkejte. Pane? Strážníku?
Rád bych si zavolal.
Ahoj, dovolali jste se Tiff, po pípnutí nechte zprávu.
Ahoj, promiň, vím, že je pozdě.
Já jen...
Právě jedu z práce, byl to šílenej den, ale všechno v pohodě.
Přemejšlel jsem na tím vším, co se stalo s tvým tátou.
Jak jsem mu volal.
Mělas pravdu. Neměl jsem to dělat.
Omlouvám se.
To asi bude všechno.
Doufám, že jste se dnes měli hezky, obejmi za mě Evu.
A já zase zavolám. Tak jo, dobrou.
Jdeme, Jerimovichi.
Probral se?
Měl jste štěstí. Obviní vás z těžkého napadení.
Panebože, děkuju!
- Nemáš zač, idiote. - Jo.
Tak jo.
Čau!
Hej, Carme.
Carmene.
- Vypadneme? - Jo.
Kdes vzal prachy na kauci?
Naše dvoutýdenní rezerva.
Díky, bratránku.
V pohodě.
Připrav se, že to od ní schytáme.
Jsi v pořádku?
Jo.
Jsem.
Jsi jedinej, koho mám.
Tak jo.
Carmene.
Moc se ti omlouvám.
Jsem rád, že jsi zpátky.
Dobře, šéfkuchaři.
- Hele, šéfkuchaři? - Co to sakra je, šéfkuchaři?
Co to je, krucinál?
- Tohle je mý stanoviště, taková neúcta. - To máš pravdu, šéfkuchaři.
Vida.
Richarde. Bandito. Ty můj malej zločinče.
Ty chuligáne.
- Suvenýr za potíže. - Co to sakra je?
Co?
Gary, stojím před tebou jako kajícník.
- To snad... - Tak jo, jdeme na to.
- Je ti někdy smutno? - Ano, Neile, pořád.
Ale nemluvím o tom.
Pomáhá mi to rozbíjet lidem huby.
Chápu.
V kolik přijde Syd?
Dneska dělám její přípravy já, šéfkuchařko.
- Tak to nepokaz. - Pokusím se.
Teď vážně.
Pokud bys na mě někdy něco takovýho zkusil, tak si mě nepřej.
Dobře, šéfkuchařko.
Poslouchejte mě. Dnes je tu festival River North.
Každej musí trochu víc máknout.
T, nachystej trojitou přípravu, jo? Marcusi, pár koláčů navíc.
Ebro, u tebe dvojitou přípravu, prosím.
A bratránku, nás i tak čeká obědová špička,
takže chci bejt vepředu připravenej na všechno, jasný?
- Ano, šéfkuchaři. - Díky.
-Čau. - Ahoj.
- 90 kilo. - Jasně, díky.
Moment, to je vepřový, to nechci.
Já to jen rozvážím. Vyřiď si to s Lu.
Sakra, Carmy!
- Carmene! Co to děláš, zbláznil ses? - Proboha.
- Hej! - Hej, sakra!
Jsi v pořádku?
- Jo. - Jo?
Promiň.
Co to je?
Nevím.
Co to sakra je?
Nevím.
Nechtěl jsem ti to dávat,
protože to by znamenalo, že je pryč, ale...
Dobře.
PRO CARMYHO OD MIKEA
Blbče.
Carmy Bez kyselosti
Polib mi
Tvý jídlo potřebuje okyselit
Naser si
Nezachoval jsem se správně
Ano, šéfkuchaři. Poslední zkouška, kdykoli.
MÁM TĚ RÁD, KÁMO. ROZJEĎ TO.
Jdi do háje.
RODINNÉ ŠPAGETY 10 STROUŽKŮ ČESNEKU, BAZALKA V OLEJI
RAJČATA SAN MARZANO V PLECHU (TY MENŠÍ LÍP CHUTNAJÍ)
Cože?
Co?
V Somálsku platím za mistra grilu.
Sklapni, starouši.
- To je sexistický. - Kdo dělá náš oběd?
Dneska já, šéfkuchařko.
Vidíš to?
- Podívej, co to dělá, - Jo.
jak se to nespojuje.
- Pomůžu ti, opravím to. - Ty mi pomůžeš?
- Jo. - Nepomáháme spíš my tobě?
Jo, pomáháte.
Dali jsme ti příležitost tu pracovat, abys něco dokázal
a vydělal si prachy.
Jo.
Hele, prej tě pobodali.
Jo.
Tak to je hustý, fakt.
Bodnou tě a ty to jen tak rozchodíš, jsi drsňák.
- To si piš. - Fakt super. Tak jo, opravím to.
Úklid, šéfkuchaři.
- Ano, šéfkuchaři. - Díky.
- Bratranče! - Jo.
Pomoc!
- Vypadni odsud. - Jo, to je nádhera.
Richie, konečně si můžeš do auta koupit novej přehrávač.
- Tady je. - Zajímavý.
Co to...
Čéfkuchařko.
Syd, přestaň se flákat a vezmi si otvírák.
V rodinným stylu? Malý stoly a hodně židlí?
Dánskej design.
- Degustační menu na baru. - Vitríny po stranách.
- Na sendviče? - Jo.
Dobře.
Jak to pojmenujeme?
THE BEEF UKONČIL SVOU ČINNOST. DĚKUJEME ZA PŘÍZEŇ.
BRZY PRO VÁS OTEVŘEME THE BEAR.
České titulky Tereza Nesvačilová