Salutare, tuturor!
Știți, Halloween e o sărbătoare foarte ciudată.
Eu nu o înțeleg.
Copii venerând fantome, prefăcându-se că sunt diavoli.
Chestii la televizor care-s complet nepotrivite
pentru tineri.
Chestii ca următoarea jumătate de oră.
Nimic nu pare să-mi deranjeze copiii,
dar spectacolul din seara asta, de care mă dezic complet,
e chiar înspăimântător.
Deci, dacă aveți copii sensibili,
trimiteți-i la culcare mai devreme în seara asta
în loc să ne scrieți bilete furioase mâine.
Mulțumesc pentru atenție!
CIMITIRUL SPRINGFIELD
CASPER BĂIATUL PRIETENOS
SCRIE-ȚI NUMELE AICI
NE DAȚI ORI NU NE DAȚI
Ce de bomboane anul ăsta! Ador Halloween-ul!
Stai puțin! Să văd ce fac copiii.
...și polițistul de la capătul firului a spus:
„Am localizat apelul.
Vine de la etajul inferior.
Ieși din casă!”
Dar era prea târziu.
Sfârșit.
Plictisitor! Am auzit asta într-a treia. Nu-i înfricoșătoare.
- Ba da! - Ba nu!
Bine! Spune tu una mai înfricoșătoare.
Lanterna, te rog.
Iată o poveste cu adevărat înfricoșătoare.
- Măi să fie! - O numesc
Casa Coșmarurilor.
- Asta e tot. Semnează aici. - Poftim, domnule,
și un dolar pentru tine.
Un dolar. Ce bine că locul ăsta e bântuit.
Ei bine, e al nostru.
Tot nu-mi vine să cred ce ieftin a fost.
Vânzător motivat, Marge.
Cu siguranță trebuie să fi fost.
Locație centrală, 18 dormitoare, șanț. Nu ne-am permite asta.
Am făcut și noi o afacere bună. Nu te mai lupta.
Pare prea bine să fie real.
Mamă, Bart m-a lovit cu o carte!
- Ba nu! - Ba da!
Ieșiți!
Ce naiba a fost asta?
Probabil să așază casa.
Bucătăria asta are nevoie de mâna unei femei.
Homer!
Ce-i chestia asta din colț?
- Nu știu. - Pare un vortex,
un portal spre altă dimensiune.
Un vortex.
Prinde!
Hei, e tare!
„Nu mai aruncați gunoi în dimensiunea noastră.”
Mamă, tată! Ajutor!
Ieșiți!
Bine, băiete, să vedem cum ieși din asta.
Simt o prezență diabolică în casa asta.
- Diabolică? - Gata, Lisa. O sperii pe mami.
Copii, luați-vă hainele. Plecăm din casa asta acum.
Stai puțin, Marge!
E normal să fie câteva lucruri ciudate
la o casa așa veche.
Trebuie reparată.
Care-i problema? Aducem niște popi aici...
Nu voi sta într-o casă diabolică doar ca să economisesc câțiva dolari.
Nu fi așa încăpățânată!
Nu e vorba de câțiva dolari!
E vorba de câteva mii de dolari!
Tavanele sunt înalte.
Hai să așteptăm până dimineață, da?
Bine, dar dacă se întâmplă ceva...
Ce s-ar putea întâmpla?
Cu toții sunt împotriva ta, Bart.
Trebuie să-i omori pe toți.
Toți trebuie să moară.
Ești conștiința mea?
Eu...
Da, sunt.
Lisa!
Satârul, Lisa.
Toți sunt împotriva mea.
Toți trebuie să moară.
Marge!
Sunt la bucătărie, Homer.
Mori!
Muriți cu toții.
Ce se petrece aici?
Homer, Bart, Lisa, Maggie, încetați!
- Scuze, Bart! - Scuze, tată!
- Scuze, mamă! - Scuze, Mag!
Gata! Copii, îmbrăcați-vă. Plecăm.
Hai, Marge! Ai zis că de dimineață.
Nu-mi pasă ce am spus.
Familia are probleme, ne-am mai certat,
dar niciodată n-am scos cuțitele
și dau vina pe casa asta.
Mamă, tată, priviți!
CAL-NEBUN CĂPETENIE
E un vechi mormânt indian.
Frate, locul ăsta are de toate!
POCAHONTAS CAL-NU-AȘA-NEBUN
Un vechi ce?
Dle Plute, aici Homer Simpson.
Când mi-ați vândut casa, ați omis să-mi spuneți ceva.
Nu mi-ați spus că e construită pe un mormânt indian!
Nu! Nu mi-ați spus!
Ei bine, eu nu așa îmi amintesc.
Da, bine, la revedere!
Zice c-a spus de cinci, șase ori.
Să mergem, copii!
- Hai, Marge! - Homer!
Veți muri.
Veți muri încet.
Vi se va umfla stomacul.
Intestinele vor începe să fiarbă.
Ochii vă vor exploda și alte chestii oribile,
probabil creierele vă vor ieși pe nas.
Liniște! Gura!
Nu ne mai stresa așa!
Nu spune astfel de lucruri îngrozitoare și fii politicos!
Uită-te la mine. N-am fost niciodată așa furioasă. Îmi tremură mâinile.
Mai bine decât să-ți explodeze ochii.
- Mai fă o dată! - Ce?
- Fă pereții să sângereze. - Nu.
Hei, suntem stăpânii tăi. Să vedem niște sânge!
Nu trebuie să te distrez.
Haide, fă-o! Fă chestia cu sângele!
Haide! Fă-o!
De ce încerci să ne sperii?
Vrei să nu ne apropiem de tine?
Să nu ajungem să te iubim?
Lăsați-mă în pace!
Nu vorbi așa cu ea.
- Ascultă, cucoană... - Nu-mi spune „cucoană!”
Mă numesc Marge Simpson.
Asta-i familia mea și nu plecăm nicăieri.
Vom locui împreună, deci obișnuiește-te cu ideea. Te rog.
Pot să mă gândesc puțin?
Sigur.
Viața cu familia Simpson.
Am de ales?
- Uau! - Fir-ar!
A ales să se autodistrugă decât să locuiască cu noi.
Mă simt puțin respinsă.
- Nu a fost deloc înspăimântător, Bart. - Serios?
Și ce zici de degetul ăsta tăiat?
Scuipat de bebeluș!
Ultima poveste a fost de încălzire
pentru povestea macabră pe care o numesc...
Foamea Celor Blestemați.
Homer, toate muștele astea!
Nu-ți face griji. Voi porni lampa cu electroșocuri.
Ce mare a fost asta!
Ar trebui să fie suficient.
Omule, nu-i nimic mai bun decât un hamburger bine făcut.
Tare!
Burgerii voștri se răcesc...
Sfinte Sisoe!
Salutări, pământeni! Sunt Kang. Nu vă fie teamă.
Venim cu gânduri pașnice.
- Vorbești engleză. - De fapt, rigelliană.
Dintr-o coincidență,
ambele limbi sunt exact la fel.
Ce vei face cu noi?
Kodos și cu mine vă ducem în Rigel Patru,
o lume plină de delicii infinite care să vă gâdile simțurile
și să vă stimuleze limitele intelectuale.
Știu că pentru tine, noi, familia Simpson, suntem o specie inferioară.
Avem de-a face zilnic cu astfel prejudecăți,
dar suntem fericiți pe mica noastră planetă.
Suntem la mila ta.
- Te rog, du-ne la... - Cină.
Ia uite ce bufet!
Poftiți, pământenilor. Luați ce vreți, dar mâncați ce luați.
Mulțumim mult, domnule...
Ca să-l pronunți corect,
ar trebui să-ți scot limba.
- Creveți prăjiți! - Burgeri!
- Coaste de porc! - Uite Homer, trandafiri din ridichi!
Sunt greu de făcut. Sunt o specie foarte avansată.
Haideți, pământeni, mâncați. Umflați-vă cu mâncare.
E ceva putred aici.
Fata are dreptate.
Să punem niște sos de mere pe coastele astea!
La ce te uiți, amice?
Soția ta e delicioasă.
Mersi.
E plăcerea noastră să vă oferim divertisment nelimitat
în călătoria voastră intergalactică.
Prin cablu, prindem peste un milion
de canale din cele mai îndepărtate colțuri ale galaxiei.
- Prindeți HBO? - Nu. Ar costa în plus.
Aici avem cea mai mare reușită din tehnologia divertismentului,
o versiune electronică a ceea ce voi numiți tenis de masă.
Paletele primitive au fost înlocuite cu...
Hei, ăsta-i doar Pong! Ține pasul, omule!
Marge și cu mine jucam asta înainte să ne căsătorim.
Ei bine, am construit nava, să știți.
Specia care a reușit să călătorească intergalactic, mâna sus!
Bine.
Scuze. Jocul vostru e foarte drăguț.
Cina!
De ce nu vă vedem niciodată mâncând?
Nu vrem să ne stricăm foamea
pentru cel mai mare festin când aterizăm pe Riegl Patru.
- Un festin! - Suntem invitați?
Veți fi la festin.
Am senzația că veți fi invitați de onoare.
Mai spune-ne despre festin.
Nu, acum mâncați.
Când ajungem,
vom avea destul timp să mâncăm pe îndelete.
Foarte bine, pământene.
Excelent, domnule Simpson. Excelent!
Asta va da oamenilor savoarea perfectă.
CUM SĂ GĂTEȘTI OAMENI
Opriți-vă!
Nu vedeți ce se petrece aici?
Ne îngrașă ca să ne mănânce!
Haide, Lisa.
Dacă nu mă credeți, uitați ce carte am găsit.
Priviți! Are dreptate!
Oamenilor, v-ați oprit din mâncat.
Ascultă, creatură spațială mare și proastă!
Nimeni nu mănâncă familia Simpson!
- Poftim? - Nu face pe prostul.
Ți-am găsit cartea.
Adică asta?
E o carte de bucate inofensivă.
E doar puțin prăfuită.
CUM SĂ GĂTEȘTI PENTRU OAMENI
Stai așa!
CUM SĂ GĂTEȘTI PATRUZECI DE OAMENI
Stai, mai e praf spațial aici.
CUM SĂ GĂTEȘTI PENTRU PATRUZECI DE OAMENI
Stai așa, să înțeleg și eu. Credeați...
Credeau că o să-i mâncăm.
Doamne, e vreo glumă?
Nu. Vorbesc serios.
Atunci, de ce ne puneați să mâncăm tot timpul?
Să vă punem să mâncați? Doar vă ofeream un festin uriaș
și, sincer, voi ați mâncat ca porcii.
Am trudit la bucătărie zile în șir
pentru voi și...
Dacă voiați să-l faceți pe Shiroc Bucătarul să plângă,
misiune îndeplinită.
Nu sunteți singurele creaturi cu emoții, să știți.
V-am oferit paradisul.
Ați fi trăit emoții
de o sută de ori mai mari decât ce numiți iubire
și de o mie de ori mai mari decât distracția.
Ați fi fost tratați ca niște zei
și ați fi trăit pe veci în frumusețe.
Dar acum, din cauza naturii voastre bănuitoare,
nu se va întâmpla.
Pentru o specie superioară, chiar răsucesc cuțitul în rană.
Erau monștri pe acea navă, dar noi eram aceia.
Lisa, acum înțelegi că ești prea deșteaptă pentru binele tău?
- Bravo, Lise! - Da, mersi, Lisa.
Bună! Se întâmplă ceva înfricoșător.
Hei, studioaso! E Halloween. Pune cartea aia jos.
Ca să știi.
urmează să vă citesc o poveste clasică de groază
scrisă de Edgar Allan Poe.
Ia stai. E o carte de la școală.
Calmează-te, Bart, nu vei învăța nimic.
Se numește Corbul.
„Stând cândva la miez de noapte
- ...istovit... - istovit, furat de șoapte,
din oracole cețoase, cărți cu tâlc tulburător...”
TÂLC TULBURĂTOR VOL. II
„...piroteam, uitând de toate, când deodată aud cum bate.”
„Cineva părea că bate, bate-n ușa mea ușor.
- E vreun trecător... - Gândit-am...
și-a bătut întâmplător, doar atât, un trecător.”
- Ne-a speriat? - Bart, el doar face atmosferă.
„Mai pot uita vreodată? Vânt, decembrie cu zloată.
Jaru'-agoniza, c-un straniu dans de umbre pe covor.”
„Beznele-mi dădeau târcoale și niciunde-n cărți vreo cale
să-mi aline greaua jale...
jalea grea pentru Lenore.”
Vai, Lenore!
„Fata fără-asemuire, îngerii îi spun Lenore,
nume-n lume trecător.”
„În perdele înviase roșul veșted de mătase,
cu-o foșnire de neliniști, ca-ntr-un spasm chinuitor.”
„Și-mi spuneam, să nu mai geamă inima zvâcnind de teamă...”
„E vreun om care mă cheamă, vrând să afle-un ajutor,
nu-i decât un trecător.”
„Astfel liniștindu-mi gândul și de spasme dezlegându-l,
- Domnule... - Am spus...
Sau doamnă.”
„Cer iertare, vă implor. Răpus de oboseală, dormeam, fără-ndoială.
Și-ați bătut prea cu sfială, prea sfios, prea temător.”
„Am crezut că-i doar părere!
Și-am deschis, netemător.”
Ar fi bine să fie una bună.
„Beznă, niciun trecător.”
Ce-ar fi fost mai de speriat decât nimic?
- Ce? - Orice!
„Întorcându-mă-n odaie, tâmplele-mi ardeau văpaie.
Și-auzii din nou bătaie, parcă mai stăruitor...
- Sigur... - Zisei eu...”
„La fereastră este, poate, vreun drumeț străin ce bate.
Nu știu, semnele-s ciudate, vreau să aflu tâlcul lor.”
„Geamul l-am deschis o clipă și, c-un foșnet grav de-aripă,
a intrat un Corb, străvechiul timpului stăpânitor.”
"N-a-ncercat vreo plecăciune de salut sau sfiiciune,
ci făptura-i de tăciune și-a oprit solemn din zbor,
chiar pe bustul albei Palas, ca un domnitor stăpânitor,
sus, pe bust, se-opri din zbor."
„Ți-e creasta cheală, totuși intri cu-ndrăzneală,
- ...corb bătrân... - Zisei...
strigoi de smoală dintr-al nopții-adânc sobor.”
„Care ți-e regalul nume dat de-al Iadului sobor?”
„Spuse corbul...
- Mănâncă-mi pantalonii. - Bart, termină!
Spune Nevermore și numai asta.
Bine.
„Și-am simțit deodată-o boare din cățui aromitoare,”
- Cățui stupide. - „...nevăzuți pluteau
c-un clinchet pași de înger pe covor.”
- „Ție... - Zisei...
ca să nu mai sângeri, îți trimite Domnul îngeri.”
„Să uiți să plângeri și de dusa ta Lenore!
Bea licoarea de uitare, uită gândul la Lenore!”
„Spuse Corbul...
- „Nevermore! - Fie-ți blestemat cuvântul!”
- „Piei cu beznele și vântul! - Țipai eu...”
”Piei în beznă și furtună sau pe țărmul nopții-n zbor!
Nu-mi lăsa nici fulg în casă,
nici minciuna veninoasă!”
„Singur pentru veci mă lasă!
Pleacă de pe bust în zbor!”
„Scoate-ți pliscu'-nfipt în mine,
pleacă la Satan, în zbor”
- „Spune Corbul... - Nevermore!”
„Scoate-ți pliscu'-nfipt în mine, pleacă la Satan în zbor!”
- „Spuse Corbul... - Nevermore!”
Ticălo...
Vino aici, corb ticălos!
L-am ratat!
Nevermore!
HRUBA ȘI PENDULUL
INIMA CARE-ȘI SPUNE TAINA
SCRISOAREA FURATĂ
„Corbul stă și stă întruna,
sus, pe albul bust,
deasupra ușii mele, pânditor.”
„Ochii veșnic stau de pază, ochi de demon ce visează,
lampa își prelinge-o rază de pe pana-i pe covor.”
„Știu, eu n-am să scap din umbra-i nemișcată
pe covor.”
Lisa, nu a fost înfricoșător.
Nici măcar pentru o poezie.
Păi, a fost scrisă în 1845.
Poate că oamenii erau ușor de speriat atunci.
Da. Ca atunci când te uiți la Vineri, 13, Partea Întâi.
- E destul de slab față de prezent. - Copii, la culcare!
Cred că voi adormi ușor la noapte.
Nu, Marge! Haide, te rog!
Homer, nu dorm cu luminile aprinse.
Sunt doar povești pentru copii. Nu îți pot face rău.
Urăsc Halloween-ul!