ÜDVÖZÖLJÜK A SPRINGFIELDI ATOMERŐMŰBEN!
SPRINGFIELDI ÁLTALÁNOS ISKOLA
NEM ADOM EL AZ ISKOLA TULAJDONÁT.
VESZÉLY
HAVI ANYAMAGAZIN CUKROS ROPIPEHELY
FRISSEN ÖNTVE
Hupsz.
Azt hiszem, megsérült a fiú.
Az ég szerelmére!
Adjon neki egy kis aprót és menjünk!
Szerintem mentőt kéne hívni, uram.
De baró! Meghaltam.
Kérjük, kapaszkodjon a kapaszkodóba!
Ne köpjön ki oldalra!
Por favor, aguantese en la baranda.
- No escupa… - Hortense néni, Simpson üknagyapi.
- Kérjük, kapaszkodjon a kapaszkodóba! - Hógolyó!
Ne köpjön ki oldalra!
Szóltunk, hogy kapaszkodjon.
Szóltunk, hogy ne köpjön ki oldalra.
Mizu, idegen?
Bart Simpson vagyok. Te meg ki a fene vagy?
Hadd mutatkozzam be! Az ördög vagyok.
És örök kárhozatra ítéltettél életedben elkövetett gonoszságaidért, Bart.
A köpés csak hab volt a tortán.
De én ártatlan vagyok!
Ártatlan, mi?
Mindenki ezzel jön. Oké.
Lássuk, mit írnak az aktádban!
Itt valami nem stimmel.
Eszerint csak akkor kell jönnöd,
mikor a Yankees bajnok lesz.
Az még majdnem száz év.
Egek, tisztára elvörösödtem.
Bart?
Mondd csak, tehetek valamit azért, hogy ne itt kössek ki?
Ja, persze, de úgyse tetszene.
Oké. Akkor viszlát később!
Viszlát, Bart!
Ne feledd: hazudj, csalj, lopj, és hallgass heavy metált!
Igenis, uram!
Dr. Warner, várják a radiológián.
- Felébredt! - Bart, már kezdtem azt hinni,
- hogy itthagytál minket. - Itthagytalak titeket, anya.
Nagyon-nagyon messze voltam,
kínok közt szenvedtem a pokolban.
És te is ott voltál. És te és te és te.
De magát még sose láttam.
Ki maga? Láttam Bart mentőjét követni.
Hutz a nevem, Mr. Simpson.
Lionel Hutz, ügyvéd. Tessék, a névjegykártyám.
Ha vízbe teszi, szivacs lesz belőle.
Stílusos.
Szeretne jogi lépéseket tenni
az ellen a gazember ellen, aki ezt tette a fiával?
Hát, az a gazember, aki ezt tette a fiammal, a főnököm,
ráadásul az orvos azt mondta,
hogy csak beütötte a fejét, és eltörte a lábujját. Semmi komoly.
Orvosok! Az orvosok hülyék.
Senki sem tudhatja, milyen maradandó sérülése lehet.
Talán képtelen lesz ellátni magát
élete hátralevő részében.
Ez a rossz hír. De van jó hír!
Csing, csing, csing,
- szép kis summát akaszthat le belőle. - Azta!
Elnézést, Mr. Hutz! Maga kókler?
Egy ilyen cuki kislány honnan ismer ilyen csúnya szavakat?
Mr. Hutz, most nem alkalmas megbeszélni ezt.
Igaza van. De ha készen állnak,
jöjjenek el az irodámba, és átbeszéljük.
Lionel Hutz, ügyvéd. Mi az, eltört a nyaka? Szuper!
- Üdv, Dr. Hibbert! - Szia, Lisa!
Jó ronda púp nőtt a buksidra, nem igaz?
- Aú! Hagyja abba! - És egy törött ujjacska.
Aú, hagyja már!
Elég jól van ahhoz, hogy elviselhetetlenül anyáskodjak felette?
Előbb hagyjuk egy kicsit pihenni!
Simpson, hallottam, hogy Mr. Burns elütötte a fiad.
Igen. Ha nem lennék ilyen becsületes,
azonnal Mr. Burns irodájába masíroznék, és…
Simpson!
Mr. Burns kéri, hogy azonnal masírozzon az irodájába.
Ó!
Simpson, végre találkozunk!
Részemről a szerencse, uram.
Igen. Az ügyvédeim azt javasolták,
hogy fizessek, amiért elütöttem a gyerekét,
- úgyhogy írok egy csekket. - Igazán? Remek!
Száz dollár.
Természetesen alá kell írnia
egy nyilatkozatot, hogy nem perel, és satöbbi. Puszta formalitás.
Száz dollár?
Igazán nagylelkű ajánlat, uram, de csak a kórházi számla…
Szóval zsarolás, erre megy ki kicsinyes színjátéka, Simpson?
Legyen! Akkor nem kap semmit.
Springfield legjobb ügyvédei nekem dolgoznak, Simpson.
Ha ujjat húz velem, összezúzom, mint egy papírpoharat.
Dobja ki, Smithers!
Arra semmi szükség, Mr. Burns. Kidobom én magam!
LIONEL HUTZ, ÜGYVÉD
AHOGY A TÉVÉBEN
Lionel Hutz!
MÁR 1976 ÓTA
LIONEL HUTZ ÜGYVÉDI IRODÁJA
A NÉPSZERŰ TITKÁRNŐ
Erre, Mr. Simpson! Volt hívásom, Della?
Hívás? Ja, hívás. Igen, a Legfelsőbb Bíróság megint kereste.
Szükségük van a segítségére valami szabadságos ügyben.
Intse őket türelemre! Majd visszahívom őket.
Erre, Mr. Simpson.
Maga aztán tanult ember, Mr. Hutz.
Igen. Harvard, Yale, MIT, Oxford, Sorbonne, Louvre.
Vagyis…
Mr. Simpson, az ügyvédi kamara tiltja, hogy hatalmas összegű megegyezést ígérjek,
de magunk között szólva
hatalmas összegű megegyezést ígérek. Az ügyvédi gázsim 50 százalék.
Ötven százalék?
De ennyiért nem csupán ügyvédet kap.
Öné lesz ez a pompás hamisgyöngy-nyaklánc is.
Kilencvenkilenc dollár értékben,
becses ajándékunk önnek.
Hát, nem is tudom.
Talán mást gondolunk arról,
hogy mégis mekkora az a hatalmas összeg.
Egymillió dollár?
Kösz a helyesbítést.
Egymillió dollár, az már döfi.
HÁZIORVOS
HITELORVOS ÉRZÉSTELENÍTÜNK
MAYO KLINIKA LEVELEZŐ TAGOZAT
NŐI IDOMOK VIZSGÁLÓJA
Most meghallgatjuk egy igazi orvos véleményét.
Rossz híreim vannak.
A fiuk nagyon-nagyon beteg.
Nézzék a röntgent!
Látják ott azt a sötét foltot? Agyrázkódás.
Agyrázkódás? Ne!
És ez a folt, ami úgy néz ki, mint az ujjlenyomatom?
Nem, ez trauma!
Meg fogok halni?
Igen, fiam.
Homer!
Nem, dehogy fogsz meghalni. Minden rendben van.
Baseballozhatok még valaha?
Nem.
De ma reggel is baseballoztam.
Így igaz.
Már elnézést, de évek óta Dr. Hibbert az orvosunk,
- és szerinte Bart jól van. - Dr. Hibbert
- a Johns Hopkins Egyetemről. - Már megbocsásson, Mrs. Simpson,
de maga nem orvos, a fiú nem orvos, és én sem vagyok az.
Az egyetlen ember a szobában, akire leginkább ráillik ez a szó, az ő.
Ugyan, zavarba hoz!
Doktor úr, biztos nem lát semmilyen lágyszöveti traumát
az arcán?
Dehogynem, rengeteget!
Csak szóljon, mikor!
ALPERESI ÉRTESÍTŐ
Egymillió dollár? Smithers! Rúgja ki ezt a Homer J. Simpsont!
Ön szerint bölcs döntés lenne, Mr. Burns?
Gondoljon a címlapokra!
BURNS MEGSZABADUL A HÁLÁTLAN ALKALMAZOTTÓL
BURNS ÚJABB OKOS HÚZÁSA
ÉLJEN BURNS!
Mi van a címlapokkal?
Lehet, hogy a sajtó bírálni fogja,
amiért a baleset után nem sokkal kirúgja a lebénult fiú apját.
Oké, jól van.
Nem akarok szörnyetegnek tűnni.
Megvárom az én időmet.
Hadd küszködjön, szép lassan!
És amikor az újságok rákaptak az aktuális szenzációra,
rájönnek majd, hogy karmolni is tudok.
Kitűnő ötlet, uram.
Próbáljuk el, hogy tanúvallomást teszel!
- Hogy vagy, Bart? - Jól.
Jaj, hát nem édes? Azt mondja, jól.
Rossz! Nem vagy jól! Az életed merő gyötrelem!
Az életem merő gyötrelem.
Apa, lehetne egy megjegyzésem?
- Mi lenne az? - Szerintem ez csak egy színjáték,
hogy Bart betegebbnek tűnjön.
Talán Lisának igaza van.
Nem bánom, ha a nappaliban csináljátok ezt,
de a bíróságon Bartnak az igazat kell mondania, nem?
Igen, de mi az igazság, ha érti a célzást?
Bart, tudnál fennakadt szemekkel nézni, így?
Mintha halott lennék? Persze.
Zseni a kölyök.
A Springfieldi Városi Bíróság megkezdi a tárgyalást,
Milton bíró elnököl.
Bíró úr, az ügyfelem felszólított,
hogy emlékeztessem a bíróságot gazdagságáról és befolyásáról,
és mint ilyen, ő nem olyan.
Annyi gyereket üthetnék el, amennyit csak akarok!
Mr. Burns, figyelmeztetem,
ha tovább zavarja a bíróság munkáját,
megrovásban kell részesítenem.
Úgyse merné.
Nos, nem, valóban nem merném.
A bíróság Bartholomew J. Simpsont idézi.
Ugyan már!
Szia, Bart!
Fiacskám, ugye tudod, mi a különbség
igazság és hazugság között?
Talán.
De az Egyesült Államoknak csak nem hazudnál, ugye Bart?
- Nem. - Nem.
- Remek.
- Tovább, Mr. Hutz! - Köszönöm, bíró úr.
Bart, szeretném, ha a saját szavaiddal elmesélnéd a bíróságnak,
pontosan mi történt a baleset napján.
Rendben, uram.
Egy csodás vasárnap délután volt.
A magam ártatlan, gyermeki módján játszottam,
amikor megpillantottam
felém száguldani a halál limuzinját.
Védtelen gyermek három óránál.
Szerencsére nem haltam meg aznap,
de néha azt kívánom, bár mégis!
Jaj, hazudik!
Ez aztán a hihető vallomás!
Most pedig, Mr. Burns, el tudná mondani a saját szavaival,
hogy valójában pontosan mi történt a baleset napján?
Természetesen. Csodás napunk volt.
A nap csak úgy ragyogott. Épp az árvaházba tartottam, játékokat vittem.
Hirtelen a semmiből felbukkant az a javíthatatlan Simpson gyerek.
Ó, istenem! Nézze, mi történt!
Ugyan, nem érdekes, uram. Menjünk!
Maga alávaló, hidegvérű szörnyeteg!
Nem érdekel, mit gondol,
azonnal segítséget hívunk, és mellette maradunk,
amíg ide nem ér a mentő.
Ne! Engem ragadj el! Én már öreg vagyok!
Így történt.
Most meg mit bámulnak?
Az ő képtelen hazugságát hiszik el?
Jól állunk, Mr. Simpson.
Nagyon jól állunk.
Engem utálnak? Maguk melyik tárgyaláson voltak?
- Talán egy megegyezés… - Ó, igen, mindig csak a megegyezés.
És most szégyenkezzenek,
maguk túlárazott, agyatlan, agyonmagasztalt firkászok!
Csak hozzák el hozzám azt a majmot,
két banánnal lefizetem.
…és az a csúf balfék volt a Föld utolsó rinocérosza.
Nem is tudtam, hogy szereti az állatokat.
Nem, nem minden részüket, csak a fejüket.
Esetleg nem kér egy kis bort, öreg barátom?
Nem bánom, ha kérek.
Menjen!
Fenékig, Simpson! Még rengeteg van belőle.
Mr. Burns, talán le akar itatni?
Igen. Nos, akkor, Homer, régi jó cimbim,
biztos egyetért abban, hogy ez a tárgyalás
mindkettőnk méltóságára nézve sértő.
Mit szólna hozzá, ha elintéznénk, mint férfi a férfival?
- Párbajozzunk? - Ugyan, dehogy.
Úgy értettem, hogy kész vagyok a lehető legnagyvonalúbb ajánlatot tenni.
Egy busás összeg…
Nos, egy busás összeg, amely pontot tehet a mi kis félreértésünk végére.
ÖTSZÁZEZER DOLLÁR
Ötszázezer dollár.
Te jó ég!
Nem kell most dönteniük. Lazítson, beszélje át az asszonnyal!
Szippantsák magukba a terem hangulatát,
és merjenek nagyot álmodni!
Smithers, púderozza be az orrom!
- Mit gondolsz, Marge? - Nem is tudom.
Talán el kéne fogadnunk ezt az összeget, és letudhatnánk ezt az egészet.
Lám-lám! Bekapta a csalit.
Te mit gondolsz, Homer?
Megmondom, mit gondolok.
Azt gondolja, hogy egy idióta vagyok!
Csak azért ajánlotta fel ezt,
mert tudja, hogy elveszti a pert,
és akkor egymilliót kell perkálnia.
Mindjárt elájulok!
Ötszázezer dollár?
Köpök az 500 000 dollárjára!
Homer, nem ismerek rád.
Ez a kapzsiság, meg hazudozás, a sunyi ügyvédekkel és csaló orvosokkal…
Csaló orvos? Helló!
Tudod, nekem milyen kártérítés kéne?
Fizesse ki a kórházat, és kérjen bocsánatot!
És még azt se kapják meg. Bocsi, az ajánlat lejárt.
Döntsön a bíróság!
Tizenkét jó ember és az igazság. Pápá! Smithers, eressze ki a kutyákat!
Tisztelt bíróság, tanúként idézem
Mrs. Homer J. Simpsont.
Esküszik, hogy az igazat,
és csakis az igazat mondja?
Igen, esküszöm.
Úgy hangzott,
- komolyan gondolja. - Az igazság!
Mrs. Simpson, mond önnek valamit
a Julius Hibbert név?
Igen, ő a családunk orvosa és bizalmas barátja,
azóta, hogy anya lettem.
Ő kezelte minden nyavalyánkat, a megfázástól az ótvarig,
rendkívüli hozzáértéssel és gondoskodással.
De egy pillanat!
Össze vagyok zavarodva.
Ez a bíróság szakértőként egy bizonyos dr. Nick Rivierát hallgatott meg.
Róla mit gondol?
- Mrs. Simpson? - Sajnálom,
de anyukám azt tanította: „Ha nem mondhatsz jót,
„ne mondj inkább semmit!”
Ezt elfogadja a bíróság?
Nem, én már próbáltam.
Mrs. Simpson, mit gondol dr. Rivieráról?
És hadd emlékeztessem az esküjére!
Hát… Őszintén szólva
sokkal jobban érdekelte az,
hogy mi mindent kössön még be Barton, mint az, hogy meggyógyítsa.
Olyan szakkifejezéseket ejtett ki rosszul, amiket még én is ismerek.
És a rendelője mocskos volt.
Jobban belegondolva nem hiszem, hogy igazi orvos.
Mrs. Simpson,
leírná nekünk a saját szavaival
Bart mérhetetlenül nagy mentális fájdalmait és szenvedéseit?
Nem tudom, mennyire volt mérhetetlenül nagy.
De tény, hogy három napot hiányzott az iskolából.
- Három napot. - Bár nem szereti túlságosan
- az iskolát. - Nem.
Szóval nem hiszem, hogy az szenvedés volt.
- Nem, Mrs. Simpson. - Nekem egy kicsit nehéz volt,
mert folyton körülöttem lófrált.
Tudna pénzösszeget rendelni ezekhez a nehézségekhez?
Heti öt dollárt fizetünk Bartnak, hogy kivigye a szemetet.
Szerintem ha azon a héten is ki tudta volna vinni,
akkor adtunk volna neki öt dollárt.
Öt dollárt?
De az ügyvédjük, már ha valóban az,
egymilliót követel.
Hát, próbálkozni szabad, nemde?
- Köszönöm, Mrs. Simpson. - Marge!
Írok egy összeget erre a lapra.
Nem lesz olyan nagy, mint az előző, de szerintem igazságosnak találják.
Szerintem fogadjuk el.
Egymillió dollár.
A feleségem egymillió dollárba került.
Homer, kérsz egy kis makarónit sajttal?
Igen, egymillió dollár értékben, te áruló nőszemély!
- Nem, köszönöm. - Egy kis zöldbabot?
Nem, zöldbabot se kérek, te kétarcú, júdás…
Ajjaj, jobb lesz válaszolni.
Nem, köszönöm.
- Egy kis zellert krémsajttal? - Csak udvariasan.
Nem, köszönöm.
Tudjátok, mi lett volna tök jó?
Ha kapunk egymillió dollárt.
- Bart, kérlek! - Mi van?
Csomó menő cuccot vehettünk volna belőle, anya.
Bejárónőket, medencét, szép pulcsikat.
- Vagy tévednék? - Marge, édesem,
elmehetek Moe-hoz
- meginni pár sört? - Persze.
Nem tudom, hogy valaha visszajövök-e.
Jó éjt!
A női ösztönöm azt súgja, valami nem stimmel.
Vajon… Ó, istenem!
Kész, végem.
Ez lesz az a korsó, amibe belefojtom magam.
Jobb ez így. A gazdagok nem boldogok.
A születésüktől egészen a halálukig
azt hiszik, boldogok, de tévednek.
Moe. Bár befogná!
Hű! Azta-paszta!
Nézzétek, egy nő!
Még csak nem is tűsarkú este van.
Srácok! Álljatok le!
- Csak a feleségem az. - Üdv!
A nevem Marge.
Homer, szeretném, ha megbocsátanál,
- amiért helyesen cselekedtem. - Jaj, Marge!
Azelőtt is civakodtunk pénzen. Mondjuk kevesebben.
Tudom, hogy ez más, mint amikor
kimostam a nadrágod 20 dollárral a zsebében…
Nem! Szerinted ez a pénzről szól?
Hát nem. Rosszabbról, Marge.
Félek, hogy mostantól valahányszor rád nézek,
nem a feleségemet fogom látni, vagy a gyermekeim anyját.
Hanem csak egy nőt, aki miatt kútba esett életem lehetősége.
- Mire célzol, Homer? - Arra, hogy…
Tíz éve a feleséged.
Három közös gyereketek van. Ideje őszintének lenned vele.
Nem tudom, hogy szeretlek-e még.
De ne aggódj! Nem mondok fel. Férfiúi kötelességemet ezután is teljesítem.
- Talán nem lesz olyan rossz. - Te jó ég!
Itt és most tudni akarom,
hogy szeretsz-e még.
Nézz a szemembe, és derítsd ki!
- Nem. - Homer, nézz rám!
Jól van. Nézz rá, attól végre befogja.
A lábával kezdd! Még mindig mérges vagy. Oké, remek, Homer.
Ez nehéz. Kell egy kis frissítő. Á, a jó öreg sör.
Téged örökkön-örökké szeretni foglak.
Jól van, a feleséget kell nézni,
egyenesen a szemébe mondani…
Ugyan, kit akarok átverni?
- Jobban szeretlek, mint valaha! - Én is szeretlek.
Bocs, hogy rád hoztam a frászt.
Oké, emberek,
a következő 15 percben 33 százalék kedvezmény a korsó sörre!
MOE KRICSMIJE
Fejenként csak egy. Az import sörre nem érvényes!
Hé, nincs osztozkodás.
A feliratot fordította: Sátori Orsolya