SERFSONOVI
KRÁLOVSTVÍ SPRINGFIELDIA
KRÁL QUIMBY, PRVNÍ SVÉHO JMÉNA
JEHO HRDINŠÍ RYTÍŘI A VYCHYTRALÍ ČARODĚJOVÉ
OBCHODNÍCI S FANTASTICKÝM BOHATSTVÍM
PROSTÝ LID
MALOMOCNÍ, ŠÍLENCI A SKŘETI
TI NEJPODŘADNĚJŠÍ Z PODŘADNÝCH
Zase vodová polívka?
Teď to je vraní polévka.
Já chci oko.
-Já to druhé. -Já třetí.
A Maggie dostane zobák.
Váš brloh se připletl mému koni do cesty.
Omluv se mu políbením kopyt.
Prosím, odpusť nám, ušlechtilý oři.
Naše nozdry nejsou hodny tvého zápachu.
To jsou nové podkovy?
Moc ti sluší.
Mizerná šlechta.
My nevolníci hladovíme, zatímco oni hodují,
pořádají klání a pózují pro tapisérie, kde se přátelí s jednorožci.
Jako kdyby je měli jednorožci rádi.
Ti mají rádi hodné lidi, jako jsem já.
Mladá dámo, to jsou antifeudální řeči
a to nesnesu.
Bez feudalismu bychom neměli tuhle boudu,
spoustu špíny ani mé skvělé puchýře.
Tebe propíchnu později.
Barte! Na městských hradbách vystavili
čerstvě setnuté hlavy.
Půjdeme se podívat, mami?
To je skvělý nápad.
A můžeme vzít mou mámu.
Snad se má v novém pečovatelském domě dobře.
U PAVOUKA LES PRO DŮCHODCE
Co z toho je tvoje matka?
Synu, to jsi ty?
Ne.
Zničil jsi mi šlofíka.
Stejně jako život mé dcery.
To je ona.
Nešetřili dehtem.
To je tajemství dlouhotrvajících hlav.
Támhle je Ned Flanders.
Vždycky je super, když tu někoho poznáme.
To jsou ty kotlety, co jsem chtěla, aby sis nechal narůst.
Vypadají šik.
Hodně šik.
Vidíte, jak hlavy boháčů mají nejvyšší kůly a nejlepší výhled?
To není fér.
Říkal jsem ti, ať necháš feudalismus na pokoji. Jiný systém neznáme.
Nemáme na výběr, proto je nejlepší.
Ten systém je navržen tak, aby nás utlačoval.
To není pravda. Ve skvělé zemi, jako je ta naše,
se chudá dívka může stát, čímkoli bude chtít.
Manželkou nebo nevěstkou a… to je všechno.
Já chtěla být nevěstka, ale je to o známostech.
Nikdy není pozdě. Každý z nás je něčí fetiš.
Mami. Co to máš s kůží?
Je modrá a ledová.
To by mohla být vážná nemoc.
Homere, potřebuje lékaře.
Hodně šik.
DLAHOVO HOLIČSTVÍ A ORDINACE
CHŘIPKOVÁ SEZÓNA UŘÍZNEME VÁM NOHU!
Těžko se to říká.
Máte na genitáliích parazity.
Milujeme náš nový domov
Jde je aspoň nějak umlčet?
-Ne. -Super!
Tak co tu máme?
Progresivní mrazivé odumírání?
To musí být kousnutí ledového chodce!
Ledový chodec? Mami, jak se to stalo?
Chodila jsem s dravým nemrtvým, který nesnáší teplo živých.
-A? -Šel na to moc rychle.
Promiň, zlato. Vím, že jsem to zvoral.
Musíš mi dát druhou šanci.
Miluji tě.
Je o 900 let mladší než vy, zvrhlíku.
Mám je rád mladé, to není zločin.
Bude máma v pořádku?
Mrzí mě to, ale za týden
z ní bude kus ledu.
Ne! To to snad ne.
Je sotva v babím věku.
Akorát jí můžu dát pijavice na bolest.
Tady je dávkovač.
Takže ji nemůžete nijak zachránit?
No, jedna léčba existuje.
AMULET LÉČÍ KOUSNUTÍ CHODCŮ
Musíme koupit ten amulet.
Máma je zachráněna.
AMULETY
Jo… ale 100 zlatých?
To je víc, než vydělá válečník
na desáté úrovni za celou kampaň.
MĚSTSKÉ KADIBUDKY
Neboj, na něco přijdeme.
Nazdárek, mladá dívko.
Kdy tě odříznou?
Zlato!
ROZVOZ BŘEČKY
BRLOHU, SLADKÝ BRLOHU
Dobře, potřebujeme 100 zlaťáků.
Jaké máme úspory?
Zamyslím se.
Je tam jedna…
-Co jsou úspory? -Tak prodáme náš majetek.
Prase. Lžíci.
Ta želatinová kostka musí mít nějakou cenu.
Ale no tak, je to kvůli tomu, co se stalo kočce?
Já ji říkal, ať na mně nespí. Může si za to sama.
Podívej, zlato, mám tvou matku rád.
Na babiznu je fajn.
Ale dává to smysl?
Dává smysl utratit tolik peněz,
aby opravdu stará dáma ještě trochu zestárla?
Jde o život mé matky!
Tahle rodina udělá vše, aby přežila!
Rozumíš?
Jistě.
-Dobře. -Dobře.
Dobře.
Jen jsem chtěl říct…
Homere Serfsone,
jsi ten nejsobečtější pitomec v celé oblasti tří království.
Měla jsem poslechnout tu čarodějnici a vdát se za své dvojče Markeryho.
Kdybys mě potřebovala, jsem tu, sestřičko.
Zmiz, podivíne! Vybrala si mě!
Buď seženeš peníze na záchranu mé matky,
nebo nikdy do tohoto brlohu znovu nevkročíš.
Trpělivost přináší růže.
U VOČKA
Marge je pořád naštvaná?
Jo. Však já nechci její matku zabít.
Jen chci, aby umřela na zanedbání péče.
Jestli neseženu peníze na ten amulet,
budu spát na železném gauči.
Co pak to tu máme? „Naléhavá zpráva
pro pana Štětku.“
Štětka?
Neviděl někdo Štětku?
No tak, doveďte mi někdo Štětku.
Tu si stejně nemůžeš dovolit.
Ty malý zbabělče, jestli tě někdy chytím,
tak tě rozříznu a vymačkám z tebe všechnu krev,
černou žluč, žlutou žluč…
„…a hlen.“
LIDSKÁ ELEKTRÁRNA
Tak jo, přestávka skončila.
Lorde Montgomery?
Mám nepředvídané rodinné zdravotní výdaje
a tak mě napadlo, jestli bych nemohl dostat zálohu na výplatu.
Ale nejdřív, mohl bych dostat výplatu?
Venkovani.
Serfsone, tím kolem točíte už 20 let.
Napadlo vás někdy proč?
Většinou tím jen točím.
Všiml jste si někdy, že kolo není k ničemu připojené?
Ty zvěsti byly pravda!
Ale i tak vaše práce produkuje něco mimořádného.
Lidské utrpení.
To pak rozdrtíme na prášek a šňupeme.
Boháčům z toho narostou křidélka, která nic nedělají.
Takže když mi pomůžete, snížíte tím mé utrpení,
což znamená méně prášku pro urozené lidi.
Rád jsem si o tom promluvil.
Ale opravdu potřebuju peníze…
Děkuji z váš čas.
Ahoj Azzlane.
Marge, mé dítě.
Přišel jsem ti nabídnout útěchu v této těžké době.
Chceš mě obrátit na své náboženství, když jsem nejzranitelnější?
Ne, to ne.
Jen ti chci položit důležitou otázku.
Slyšela jsi novinky?
Jo, dočkám se spasení.
Díky, že jsi se stavil.
Nechám ti tu tuto knihu, požehnán buď…
Bez peněz na amulet nemůžu jít domů.
Tady.
Máš to svoje olovo pro štěstí?
Vždycky.
Jedno olíznutí olova denně zažene doktora…
Zlato. Sladký zlato!
Proč jsi nikdy neřekla, že čaruješ?
Protože kdyby to zjistil král, udělal by ze mě
jednoho ze svých zlých čarodějů.
KRÁL
Vy nekromantičtí hlupáci! Chtěl jsem vševidoucí oko, ne tohle!
Žádná moje dcera tam neskončí.
Pojďme koupit amulet.
A neboj, nikomu neřeknu ani slovo.
Řekli jste „Slovo boží“?
Ahoj Azzlane.
Dvanáct nula. Podávám.
Je ti jasné, že ti jednou dojdeme?
Říkal jsem, že podávám.
Mami, mám pro tebe překvapení.
Díky komu?
Řekla jsem to, když mi bylo 11, a teď to řeknu znovu.
Jsi ten nejlepší manžel na světě.
Kde chudák jako ty sehnal tolik zlata?
No… řekněme…
že jsem uškrtil leprikóna.
-Já to nosit nebudu. -Ale když ne, tak umřeš.
-Tak ať. -Cože?
Chci umřít.
Jak typické!
„Já chci žít, já chci umřít.“
Tak se rozhodni, oboje je strašné.
Prožila jsem plnohodnotný život.
Viděla jsem kresbu oceánu
a jak si moje dcera bere zlobra.
Já nejsem zlobr.
Můj otec si vzal zlobryni až poté,
co moji matku snědl jiný zlobr.
Jsi moje máma. Nesnesu pomyšlení, že bych ti musela dát sbohem.
Když chceš, abych žila, tak žít budu.
To musíme oslavit! K večeři upeču hobita.
NAKRÁJET NA TŘI KOUSKY UDĚLAT ZBYTEČNOU NÁDIVKU
Vsadím pytlík tabáku z Jižní čtvrtky, že si vybere mě.
Ticho, chlapče. Velcí lidé si vybírají ty nejchutnější.
Hej! Jak můžeš vědět, že jsi je chytla ode mě?
-Chybíte nám! -Vy nám taky!
-Máme vás rádi! -My vás víc!
PŘISTIŽEN PŘI ČTENÍ
Bylo by to špatné, kdyby babička zemřela?
Nestráví přece věčnost na polích blaženosti?
Jo. Všichni skončíme na polích blaženosti,
kde dny jsou tráveny dováděním radostným.
Jen dovádění? To je všechno?
Někdy zamáváš ve vzduchu stuhou.
Ale hlavně dovádíš
Neomrzí se to?
Zmínil jsem stužky? Protože tam jsou stužky.
Pole blaženosti? Nesmysl.
Posmrtný život je věčné zabíjení nepřátel
a oni také budou zabíjet vás.
Ani jeden nemáte pravdu.
Po smrti budete počítat peníze skřetího Ježíše.
A žádný nesmí chybět.
Sedmdesát jedna mořskejch panen. Některý maj vrchní půlku rybí.
Houbičky.
Všude jen houbičky.
Dovádění a stužky!
Ale co když umřeme a tím to skončí?
Budeme prostě pryč.
Pryč?
Opravdu? A pak už bude velké nic?
Na tom něco je. To uznávám.
No jo. Tohle je o dost lepší než smrt.
Ale no tak, mami.
Teď si můžeme povykládat tolik věcí.
Opravdu? Tak je řekni.
Čekám.
No, co vy, děti?
Na co se chcete babičky zeptat?
Já na nic. Jdu se projít a užít si zlatý věk výstřihů.
Lízo?
No, babičko,
řekni nám o svém největším nápadníkovi.
Kdysi jsem chodila s měňavcem.
Myslela jsem, že se přestane měnit.
Mýlila jsem se.
Láska je jen pohádka!
Každá chvíle s ní je vzácný dar.
Ano, to je.
Záleží jen na tom, že jsme rodina a že jsme spolu.
Kouzelník-inspektor Chalmers.
U vaší dcero bylo zjištěno čarodějnictví.
Podle kouzelnického zákonu
je nyní majetkem koruny.
Cože? Moje dcera není kouzelnice.
Opravdu mě to mrzí, ale je.
Ve chvíli, kdy proměnila olovo ve zlato,
se naše palantíry zbláznily.
Ještě nikdy tak nebláznily.
Jinak to nešlo.
Nechtěla jsem, abys byla smutná kvůli babičce.
Ach ne. To je moje chyba.
Neobviňuj se, zlato.
Je to vina nás všech, že jsme se snažili,
abys byla šťastná.
-Pomoc! -Nemůžete ji unést.
To je únos!
Nehtové uvěznění!
Líza čaruje?
Možná to umím taky!
Abracaramba.
Jen vzít klacek a říct legrační slovo.
To nás vůbec neuráží.
Prosím neberte mi mou dceru.
Jen se snažila zachránit babičku.
Vypadá jako úžasné dítě.
Teď jí řekněte na vždy sbohem.
Venkovan za venkovana.
Je pryč. Líza je pryč.
Vystříhej mě ven, Marge. Půjdu zachránit Lízu,
i kdybych měl zabít všechnu šlechtu.
Ale tati, nevolníci nemůžou povstat proti šlechtě.
Tím bys napadl samotný systém.
A nikdo nemá rád feudalismus víc než ty.
Synu, feudalismus je krásná vize.
Listina nepráv.
Jeden člověk, žádný volební hlas.
Ale jsem ochotný to vše zradit, abych získal dceru zpět.
Bude vadit, když je rozpustím?
Jen se ptám. Je lepší se zeptat.
Vesničané, rolníci a vážení žebráci!
Nejste už unavení z toho, že nám šlechta bere pšenici, co zasejeme,
přízi, kterou upředeme, a víno, které krademe pocestným,
které vraždíme na cestách?
Dokonce si berou i naše děti.
A nejenom bezcenné Barty, ale i kouzelné Lízy.
Pokud můžeme člověku nasadit klobouk s měsícem,
proč bychom nemohli zabít pár boháčů a vzít si jejich věci?
ZBRANĚ A BRNĚNÍ
Jak se dostaneme přes ty hradby?
Hradby nás nemohou zastavit.
Stromy budou bojovat s vámi.
Na vaši oběť nikdy nezapomeneme.
Oběť?
Hradby bychom strhli za pět minut.
Stromy mluvit neumí, hlupáku.
Mami! Tati! Pomoc!
Milhousové, zachraňte svou holku!
Lízo!
Ne…
Jsem jen vaše kamarádka.
Na tom lze stavět.
Kvůli vám je ekonomika na draka.
Já to chápu.
Protože sedí na drakovi!
Moje láska ke slovním hříčkám je pořád stejná!
Ach ne! Prohráváme.
-Musíme si promluvit. -Teď?
Jo, teď. Je na čase, abych odešla.
V životě musíme jít kupředu.
Holky chtějí být ženy, ženy chtějí být matky,
matky chtějí být babičky
a babičky chtějí vědět, co přijde dál.
Co když nejsem připravená?
Neopouštěla bych tě, kdybych nevěděla, že budeš v pořádku.
Dobře, mami. Chápu to.
Možná jsem se narodila jako chudák, ale odejdu jako ledová královna.
Vyhráli jsme!
Matka položila život, aby nás zachránila.
Uklidni se, Marge. Nyní je na polích blaženosti.
Ne, je ve skřetím nebi.
V posmrtném životě vám hadi koušou oči,
ale je to příjemné.
Tohle je naše nebe!
Dokud babička žije v našich srdcích,
pak nikdy neodešla.
Dokud neumřeme. Pak jako by nikdy neexistovala.
A jednoho dne si nikdo nevzpomene na tebe.
Nebo na kohokoli.
Vše je v pořádku. Šlechta je poražena,
drak je mrtev a já mám dceru,
která umí proměnit olovo ve zlato!
Vlastně to už neumím.
Dračí oheň je zdroj veškeré magie.
A babička zabila posledního.
Všechno zázračné a podivuhodné na našem světě zanikne.
Teď ale ke zlepšení našeho světa můžeme použít vědu.
Díky novým technologíím
můžeme skoncovat s chudobou a nemocemi.
Bude to těžká práce,
ale bude to více uspokojující než mávání rukou
nad kamenem, aby se změnil na zlato. Chci říct…
Prosím vrať se, magie!
Žij, kruci, žij.
Já ožil!
Ale co věda?
Ale zlato, kdo by chtěl žít ve světě bez magie?
Bylo by to nudné.
Lidé by si museli vymýšlet fantasy příběhy…
Většina z nich by byla jen špatně napsaná záminka pro explicitní sex a násilí.
…jenom aby unikli nudnému skutečnému světu.
To zní strašně.
Podívejte! Ten drak pálí naši vesnici.
Miluji náš život.
Usušte si slzy
Cesta naše končí
Sága je u konce
Musíme se rozloučit
Musíme odejít
Nesmíme meškat
Břemeno pěvců
Spočívá na nás
Všechny ostatní příběhy
Budou blednout
Neboť jsme zpívali
Perfektní příběh
Překlad titulků: Ondřej Nováček