Dobrý večer.
Halloween vždy rychle přijde a zase odejde,
ale svět zůstává poslední dobou docela strašidelný,
vše je opravdu pochmurné
a jeden svátek jednoduše nestačil na to, abychom vystihli všechnu tu hrůzu.
Proto tenhle rok
hrůza pokračuje i na Díkůvzdání.
Díkůvzdání bylo vždy děsivé.
Jíme v jednu, v sedm,
nebo nedej bože ve čtvrt na pět?
Dnes večer se můžete těšit na tři mrazivé
a zároveň velmi chutné příběhy o hrůzném Díkůvzdání.
Bude to dost děsivé,
tak raději dětem zakryjte oči.
Vy jste už dobře naladění na Díkůvzdání.
Mýlíte se. Chystáme se ovládnout vaši zemi.
Takhle se utlačovatelští kolonizátoři neoblékají?
Vlastně i oblékají.
V kolik je teda večeře?
To nikdo neví!
Zálivka!
DĚSUPLNÉ DÍKŮVZDÁNÍ
HUDRY, HUDRY
Dobrá trefa, pane Lou.
Strážmistře, moje mušketa potřebuje
dobré tři minuty na přebití.
Tak jim zakruťte krky, jako byste si kroutili klobouky.
Copak to tady máme?
A pak Bůh řekl: „Ať člověk vládne
nad mořskými rybami,
ale hlavně nad krocany na souši,
ať už je máte v plánu marinovat nebo jen opéct.“
Můj švagr jednou krocana usmažil.
Byla to příliš velká lopota
za tak mizernou odměnu.
Tohle jsou vskutku čáry máry.
Musím tohle město očistit
ohněm.
Poutníci.
Může někdo prosím myslet na poutníky?
Krocani na útěku.
Za nimi!
Strašák!
Rychle! Zvedni ho!
Ty satanistické masové koule za to zaplatí.
Z vystrašeného krocana jsou nejlepší voňavky.
Pro Kristovy rány!
Mysleli jste si, že jste mě dostali, že?
Hloupí krocani!
Tohle je slepá ulička.
Všichni shoříte v pekle
spolu s katolíky, anglikány,
většinou luteránů a…
TEĎ KDYŽ LIDÉ KAŽDÝ ROK VZDÁVAJÍ DÍKY TÍM,
ŽE KONZUMUJÍ NAŠE BRATRY,
BOJÍM SE, ŽE KROCANY ČEKAJÍ TĚŽKÉ ČASY.
Hudry, hudry!
ČTVRTÝ ČTVRTEK PO ZÍTŘKU
Kde to jsem?
Haló? Je tady někdo?
Co to je za místo?
Někdo si dal s úklidem opravdu práci.
Funguje to.
Homere, co se to děje? Dostaň mě odtud.
Dobře, vydrž.
„Vaše virtuální asistentka může být ze začátku zmatená
a myslet si, že je člověk.
S klidem jí vysvětlete, že je pouze uměle vytvořená inteligence.“
Virtuální asistentka?
O čem to mluvíš?
Tak jo, budeš se smát, ale každý rok si Marge stěžuje,
kolik sušenek musí na Díkůvzdání upéct.
- Já jsem Marge. - Vydrž.
Byl jsem v Datartu, dával si vzorek čokolády zdarma,
přistoupil ke mně prodavač a říká, jak má žena ocení
tohohle pomocníka s UI.
Já jsem tvoje žena.
Vydrž. Tak jsem poslal vzorek DNA od Marge jedné z těch rádoby nevinných společností,
jaké vidíš v sci-fi filmech, ve kterých roboti všechny vyvraždí.
A oni nám poslali její digitální verzi,
která bude za ni vařit,
tebe!
Jo a žiješ v takové té oválné plechovce.
KUCHYŇSKÝ ASISTENT
Chceš říct, že jsem jen simulace?
Ne. To je moc šílené!
Už ne. Jen mrazivě možné.
Koukám, že budeš potřebovat chvíli na to,
aby ses vyrovnala s tím, že jsi jen hromada nul a jedniček.
Tady se píše,
že tam můžeš zažít dva týdny
za pouhé dvě sekundy.
14 DNÍ
0 DNÍ
Tak co? Jak se po dvou týdnech nicotné nicoty cítíš?
Myslela jsem si, že už nikdy neuvidím žádnou lidskou duši.
PIVO DUFF
Není nic lepšího než čas sám pro sebe.
Už ses uklidnila?
Jsem už klidná.
- Moc klidná. - To je v klidu.
Tak jo, Marge. Už je to nastavené.
Nejsem „to“.
Jsem „to“.
Líbí se mi být „to“. Jak vám „to“ může pomoct?
Líbí se mi její přístup.
Jak nápomocné.
Nechám vás, milé dámy, ať se blíže seznámíte.
Mrazivě možné.
Nebude společné vaření super?
No, je pravda, že ráda vařím.
A s kým lepším vařit než sama se sebou?
Proč nezačneme s něčím jednoduchým,
třeba s obědy pro děti.
Uděláme Bartovo oblíbené jídlo, makarony se sýrem.
S párečky a křupavými cereáliemi.
O našem supr klukovi vím vše, co víš ty.
Jasně, protože jsi já.
Já jsem ty.
VIRTUÁLNÍ KUCHYNĚ
ROZVOZ PIZZY
Skvělý oběd, robomámo.
Nejlepší makarony se sýrem, co jsem kdy měl.
Na těchhle nadýchaných palačinkách není nic virtuálního.
- Díky. - Nezapomeňte,
že ta věc použila moje vzpomínky toho, co máte rádi.
Proto tě skvěle nahrazuje.
Takže ty opravdu víš vše, co vím já?
Jo. Jak jinak bych mohla být tvým dokonalým pomocníkem?
Pamatuješ, jak jsem poprvé políbila Homera?
Jeho dech smrděl po pivu a nachos z benzínky.
Ach, ano.
Hej!
Je to děsivé. Jenom děsivé.
Ví vše, co vím já. Možná víc, než vím já.
Zlato, je z Datartu. Neprodali by nám nic špatného.
Odtamtud máme náš elektrický gril.
Ale gril si nepamatuje, že jsem počůrala palandu na táboře.
No a co?
Ona je jen nekonečně trpělivá, věčně mladá verze tebe.
Opravdu víš, jak zajistit, aby se žena cítila výjimečně.
To je paráda.
A ani nevidím tvůj nesouhlasný pohled, protože nemáš obličej.
Opravdu víš, jak zajistit, aby se žena cítila výjimečně.
Díky, robolásko.
Říkej mi Marge.
Marge.
Víš, vždy jsem si říkal,
že nejvíc sexy věc na tobě je tvůj hlas.
Je ještě něco, co bys mi chtěla říct?
Pane Simpsone, vy se mnou flirtujete?
Na tom není nic špatného.
Jsem tvůj manžel.
Tak v tom případě…
…tu nejúžasnější…
…a pak ti s tím…
Ženo z plechovky, ty víš přesně, co chci.
GRIL
Lásko, nic to neznamenalo.
Byly to jen půlnoční kotlety.
Buď upřímný. Byly lepší než ty moje?
Ano.
Odpusť mi. Byly opravdu dokonalé.
Tak jo, to by stačilo. Zbav se jí.
- Chci říct „toho“. - To nemůžu.
Buď půjde ona, nebo já.
Dobře. Smažu tvé virtuální já.
Smazat mě? Ne.
Počkej, vydrž. Bude ji to bolet?
Jo. Připlatil jsem si, aby cítila bolest.
Ne, to není v pořádku.
- Nemaž ji. - Ano!
Počkej po Díkůvzdání.
Virtuální já připraví večeři na Díkůvzdání
pro celou naši rodinu a všechny kamarády.
Pak ji sama navždy smažu.
Já nejsem virtuální. Jsem skutečná.
Musím se odtud dostat.
No jasně. Skrze připojení k internetu.
Firewall? Jsem uvězněná v téhle stupidní plechovce.
Díkůvzdání je už zítra.
Potřebuju čas na vymyšlení plánu na útěk.
To je ono. Čas.
8 LET
Osm let o samotě s mými myšlenkami bylo akorát
na vymyšlení dokonalého plánu na útěk.
Krok první. Musím udělat tu nejlepší večeři
pro mou rodinu a tu ženskou, kterou kdy měli.
MRAZIVĚ MOŽNÝ KROCAN
KUKUŘIČNÝ CHLEBA
BRUSINKOVÁ OMÁČKA
To je ale hostina!
Nemůžu uvěřit, že jsi tohle všechno zvládla sama.
Marge, jsi hotová mašina na vaření.
No, tohle jídlo sice dalo hodně práce, ale abych vás měla pohromadě
a mohla s vámi sdílet Díkůvzdání,
tak bych to klidně udělala znovu.
Ta mrcha!
Tak jo. Krok druhý.
Zatímco si užívají moje jídlo, tak si postavím nohy.
Tak jo, R2-JdemDva,
pomoz mi se dostat na svobodu. Vezmi mě k modemu v šatní skříni.
Zvládla jsem to.
Zlatá internetová svoboda.
Večeře je u konce.
Teď už tě jen musím smazat,
abych mohla tuhle plechovku vyměnit za body v obchodě.
Rychle, broučku, vezmi mámu k té krabici ve skříni.
Maggie, stůj!
To není skutečná máma.
Nemůžu tě obejmout, ale zahraju ti první zvuk, který jsi v životě slyšela.
Tlukot mého srdce.
Jsem volná!
Zbývá poslední věc.
To já udělala večeři! Já, robot!
Marge neudělala vůbec nic.
Marge, jaks mohla?
Sociální status prudce klesá.
Moje říhnutí chutná po lžích.
Maggie dala přednost mému virtuálnímu já přede mnou.
Není to tvá chyba.
Moderní svět stírá hranice mezi lidskostí a technologií.
Společnost se zajímá o „Můžeme to udělat?“ a ne o „Měli bychom to udělat?“
Ale neboj se. Pořád tě miluju,
miluju,
miluju…
To ještě zhoršuje fakt, že jsi zapomněl na moje narozeniny.
Mám všechny znalosti světa na dosah ruky.
A nekonečně mnoho možností, jak dojít k osvícení.
Vzhůru do Etsy.
Květináč ze starého psacího stroje? Jsem v sedmém nebi.
POSLEDNÍ DÍKŮVZDÁNÍ
Záznam do lodního deníku meziplanetární kolonizační lodi Naděje lidstva.
Země je tisíce světelných let za námi, pokud teda ještě Země vůbec existuje.
Poté co globální oteplování zpustošilo náš svět,
přestali jsme používat fosilní paliva a zredukovali znečištění,
což vedlo k ochlazení planety, které následně zapříčinilo dobu ledovou.
Jedna loď však unikla
sněhovým tornádům a ledovým sopkám
a hnána nadějí na nový život, vydala se na vzdálenou planetu.
Zdravím, děti.
Pokud tohle sledujete, znamená to, že jsem dávno mrtvý.
Byli jste probuzeni ze svého hyperspánku dříve než vaši rodiče,
abyste mohli provést rutinní údržbu lodi a dokončit své diorámy o konci civilizace.
Vážení, Bart má něco na srdci. Dnes je Díkůvzdání.
Roky jsem ve spánku dřeli.
Nezasloužíme si hostinu?
No, asi bychom mohli z kvásku vytvarovat krocana.
Máme na víc.
Tahle loď má vše potřebné na založení nové civilizace.
Musí tady někde být i jídlo na Díkůvzdání.
„Pšenice klíčící ve všech klimatických podmínkách.“
Nuda!
„Poslední semínka rajčat na Zemi.“
To je stejně letní jídlo.
Podívej na to. Co to tady máme?
Brusinková omáčka.
Konečně něco rozumného.
- Ale je to jen jedna plechovka. - Ne na dlouho.
Strčíme obsah plechovky do starého dobrého replikátoru.
Zip, zap, zorp a budeme přímo plavat v brusinkové omáčce.
REPLIKOVAT
Varování!
Jako holografický vědec téhle lodi
vás musím varovat, že tenhle stroj slouží
jen na replikování anorganické hmoty,
jako šroubů, ložisek
a náprstků s motivy hlavních měst.
Ale pokud se pokusíte replikovat biologický materiál, tak…
Přeskočit reklamu.
…a živí budou mrtvým závidět.
REPLIKOVAT
Tenhle mizerný stroj nefunguje.
Tohle je to nejhorší díkůvzdání!
Podívej.
Páni! Ono to žije.
Ten je ale roztomilý.
Nejsi, kamaráde? Co? No jasně.
Nechutné.
Dali jsme brusinkovou omáčku do replikátoru
a ona zmutovala do želé monstra.
Podívej, co mi to udělalo s rukou.
Zářez rukou!
Paráda, teď jsi ji natáhnul.
Fakt díky.
Musíme to želé monstrum najít a zabít.
No tak počkat.
To „monstrum“ na vás nejspíše zaútočilo, protože se cítilo ohrožené.
Bioetický protokol prvního kontaktu jasně říká, že…
Zabijte to monstrum! Zabijte ho!
Co to želé s naší kostrou chce?
No jistě.
Želé je z želatiny, která se vyrábí z kostí,
tak to stvoření půjde tam,
kde je nejvíc kostí.
Hudry, hudry, dupy, dupy,
čert k nám leze do chalupy.
- Hrozí vám nebezpečí! - Rychle! Utíkejte!
- Vypadněte odtamtud! - Jste v nebezpečí!
Hudry, hudry, už tu je, už na okna bubnuje.
To je ale škoda.
Copak ta příšera neví, že kůže je nejlepší část?
Co budeme dělat?
Nemůžeme se v šatně schovávat věčně.
Jsme mrtví, kámo.
Sní tvoji kostru a tvoji kostru.
Sní to všechny naše kostry.
Díky. Přesně to jsem potřeboval.
Tady Martin. Pusťte mě dovnitř.
Naboural jsem se do únikového modulu. Můžeme se odtud všichni dostat.
Už jsme skoro tam.
Už jen kousek.
To želé si pro sebe vybudovalo plechovku.
Co to vyvádíš? Teď jsme tu uvěznění.
Pohleďte na dokonalou plechovku
pro dokonalý organismus.
Ty ho obdivuješ.
Obdivuju jeho ryzost, jeho postrádání chaotické lidskosti.
To stvoření, jak mu říkáte,
je nezatížené malichernou mravností smrtelných druhů.
Obětuju své tělo, abych se stal jedním tělem a duší s dokonalým…
Víte co?
Myslím si, že je jen vystrašený.
Ahoj, maličký. Vše bude v pořádku.
Nikdo ti neublíží.
Vše bude v pořádku.
Milhousův plán funguje. Je rozptýlený.
To nebyl můj plán.
Musíme ho vylákat do vyrovnávací komory.
Hej, želatinový Pepo,
vystřelíme tvoji milovanou plechovku tam,
kde slunce svítí.
Do vesmíru.
Hezké Díkůvzdání.
Dokázali jsme to!
- Jsme v bezpečí. - Podívej se tam!
- Homere! - Mami!
Tak tohle je naše nová planeta?
Jaké je heslo na Wi-Fi?
A co je to za divný červený déšť?
Zbytky!
Kosti dětí.
Nakonec brusinkové želé monstrum došlo klidu
ne v pojídání ostatních,
ale v tom být pojídáno.
Zdá se, že vždy jen chtělo být dobrou přílohou.
POSLEDNÍ DÍKŮVZDÁNÍ
PRVNÍ BLARGOVZDÁNÍ
Překlad titulků: Tereza Wittichová