Ki szeretne pattogatott kukoricát…
- Ez az! - Ez az!
…felfűzni és feltenni a karácsonyfára?
Francba.
Anya, csináltam egy díszt hittanon.
Ó, ez annyira…
ragadós.
A jégkrém leve Jézus vérét szimbolizálja.
Nagyon jól fog mutatni a fa hátsó részén.
A MUNKA SZENT NAPJA KAKARÁCSONYI ÜDVÖZLET SPUCKLERÉKTŐL
Ne tegye fel a fára.
Alkalmanként ilyen hangot adhat ki:
bíp-bíp!
DR. NICK BOLDOG EPEKÖVET KÍVÁN!
KARÁCSONYI CUCCOK
Nézzétek, egy régi Mikulás-sapka.
Tudjátok, ki venné fel szívesen?
- Senki. - A kutya!
Gyorsan! Lisa, csinálj egy fotót.
Szerintem ő nem akar képet csinálni.
A kutyák… szeretik…
ha… fel vannak öltöztetve.
Sikerült jó képet csinálni?
Nem hiszem.
Fél tőle.
Dehogy fél.
A francba, elpazaroltunk három digitális képet.
Nos, ahogy akarod, ünneprontó.
Lemaradsz az üdvözlőlapról.
Nyugi, nem fogjuk lehagyni.
- Mi lemaradhatunk? - Mindenki felkerül az üdvözlőlapra.
Oké, de ne úgy, mint tavaly.
A mindenit!
Csengőszó, csengőszó
Száncsengő rock
Száncsengő rock és száncsengő rock
KELLEMES ÜNNEPEKET
A rock, meg a rock És a dal szavai
Úgy tűnik, sikerült a pázsiton parkolni
Ó, gyí-há, gyí-há
Gyí-há, gyerünk
Van fagyöngy is
Csókolózni kell
Sok a csókolnivaló
PAPINAK
Marge, sosem fogod kitalálni, mit vettem neked.
Beszívta a gatyámat!
Most, hogy megtörtént, nem is olyan vicces.
Homie, meg kell beszélnünk, hogy mi a különbség
az ajándékok és a háztartási cikkek között.
Uramisten!
Mi a f…
Mi a…
Remélem, a kutyának van erre valami jó magyarázata.
Én csináltam.
Üss meg engem az újsággal.
Tudod, hogy online olvasom a híreket.
Srácok…
Mit csinál Kiskrampusz?
Szerintem valami nagy baj van vele.
Azt hiszem, talán el kéne vinnünk egy kutyapszichológushoz.
Kutyapszichológus, mi?
Szálljon le a kanapéról!
Szálljon le!
Apa, tudom, mire gondolsz.
Nem erről van szó.
Elaine Wolff ingyenes előadást tart holnap este.
Ő egy legenda.
Csak ne holnap. UFC bunyó lesz.
Miért érdekel téged ennyire egy hülye verekedés?
Mert 60 dolcsit fizetett, hogy megnézhesse.
Hatvan dolcsi egy bunyóra?
Valójában hetven. A HD-ra fizettem elő.
De nincs is HD-tévénk.
Azt akartam, hogy az ügyintéző
nagymenőnek higgyen.
Azt a foltot bámulja…
foltot…. foltot.
Mi a baja a kutyának…
kutyának… kutyának?
Kell a pirulám…
pirulám… pirulám.
Ez már három pirula.
Imádok a Candy Crush-sal játszani.
Apa, mondanom kell neked valamit,
de arra a szomorú következtetésre jutottam,
hogy nehezen hallod meg a női hangokat.
Ó, én is szeretlek téged, kicsim.
Ezért felkértem Bartot, hogy helyettesítsen,
és beszéljen helyettem.
Mizu?
„Atyám, hiszem, hogy becsületes ember vagy.”
Komolyan?
Oké.
„Vészterhes időkben te…
„vé… vég…”
„Végül.”
„…végül mindig jól cselekszel,
„de Kiskrampusz most válságban van,
„és lehet, hogy a 'végül' most túl késő lesz.”
Jól mondtad, fiam.
És te Lisa, amiért megírtad a szöveget, elnyerted a legnagyobb kitüntetésemet,
egy kiadós Homer-ölelést.
Most pedig bulizzunk.
Miért így eszed a cukorkát?
Már fogat mostam.
Jó estét.
„Minél több időt töltök kutyákkal, annál világosabbá válik,
„hogy jobban szeretem őket az embereknél.”
Nem, nem, komolyan mondom.
Tényleg végtelenül megvetem magukat.
Megvet minket? Én… egy kutya,
egy tigris és egy delfin tulajdonosaként ezt kikérem magamnak.
Kikérem.
Oké, először is,
utálom, amikor „tulajdonosnak” hívják magukat.
Élőlényeket birtokolnak?
Nagyon szép.
Halló?
Clayton, most nem tudok beszélni.
Elhagytam.
Elhagytam a feleségem.
Mi? Komolyan?
Te és én az általános iskola óta szeretjük egymást.
Ezt ő is tudta, úgyhogy szerintem megkönnyebbült.
Ó, Clay.
Pedig már nem engedtem magamnak, hogy reménykedjek.
De… azt hiszem, vissza kell, hogy hívjalak.
Ne, ne! Maradjon vonalban. Akarjuk tudni a végét!
Mennem kell. Épp előadást tartok.
Várj!
Összeházasodunk, ugye?
Ja, persze, persze, tök mindegy.
Várj.
Szóval, igen. Maguk nem érdemlik meg a kutyákat.
Kiszimatolják magukat a betegségeikből,
és megvigasztalják magukat, amikor repülnek.
„Hogy vegyem rá a kutyámat, hogy figyeljen rám?”
- Fojtogasd, amíg meg nem adja magát! - Ó, te jó ég!
Mindig csak az a kérdés, mit tehet magukért a kutya.
Még soha senki nem tette fel azt a kérdést,
„Mit akar a kutyám
„mondani nekem?”
Rossz!
Mindannyian rosszak!
Ez volt a legrosszabb képzés, amin valaha részt vettem. Istenem.
Még a virágkötésnél is rosszabb volt.
Úgy értem, ki tudja megmondani, hová menjen a fátyolvirág?
Én nem, az tuti.
- Hölgyem? - Ül.
Semmi gond. Barátságosak vagyunk.
Hölgyem, tudom, hogy egykoron
olyan fiatal, érdeklődő lány volt, mint én.
Nem pont ilyen, nem. Én tudtam, mikor maradjak csendben.
Kérem. A kutyám összeomlott.
Szóval ha ezek a könnyek nem jelentenek önnek semmit…
…segítsen legalább a kutyánknak, vagy intézzük el a dolgot másképp.
Fogd meg a gyöngysorom.
Nézd, sajnálom.
Nem tudok…
Ó, te jó ég!
Szegény pára.
Neked aztán van mit mesélned.
Meg tudna tanítani minket arra, amit maga csinál?
Hogy az ő szemén keresztül lássuk a világot?
Nem a szemén keresztül kell látni.
Ez a lényeg.
A kutya legfőbb érzékszerve az orra.
Az orrán keresztül érzékeli a világot,
és így sokkal több mindent vesz észre, mint mi a szemünkkel.
Például mi itt egy lámpaoszlopot látunk.
Egy kutya lát mindenkit,
aki valaha erre járt.
Nagyon kedveli magát.
Imád engem. Tudja, hogy én segíthetek.
Azt akarja, hogy viszontszeressem. De nem tehetem.
Nem tudok több kakát felszedni.
Marad.
Ügyes.
Gyerünk, ugorjunk a részhez, ami segít nekünk.
Igyekszem. A köszönetnyilvánításban
szerepel mind a 101 dalmata.
Nos, legalább kimoshatom ezt a mocskos sapkát.
Rossz kutya! Nagyon rossz kutya!
Szaros kutya!
Lisa, gyorsan! Hozd az elsősegélydobozt!
De nincs elsősegélydobozunk.
Nézd meg a fa alatt.
Ha kint kell maradnia, akkor én is kint maradok.
Nem maradsz kint.
Nem te vagy a főnök.
Én vagyok, és fizetett nekem, hogy megmondjam magának, mi legyen.
A fiú kint alszik.
Igen, uram.
- Most mit fogunk csinálni? - Semmi baj, drágám.
Egy csomó kutyadoki közül válogathatunk.
A LÉTEZŐ LEGOLCSÓBB ORVOS
OLCSÓ, OLCSÓ, OLCSÓ! ÁLLATGONDOZÁ$ MÉG KEVE$EBBÉRT
Halihó. Nézzenek oda, micsoda jóképű fiatalember.
Mi a helyzet, haver?
Megharapta anyát.
Értem. Nos, volt egy lemondásunk,
szóval ha szeretnék, most azonnal el tudjuk altatni.
- Mi?! - Ne!
Én-én nem hiszem, hogy ez szükséges lenne.
Attól tartok, aki egyszer harap, harapós is marad.
Hacsak nem kap kiképzést vagy ilyesmi,
de az… az őrületesen nehéz.
Kérnek pár percet, hogy elbúcsúzhassanak?
Kizárt dolog! Elmegyünk.
És még csak magára sem akarok nézni.
Úgy érzem magam, mint a Pixar logó.
Mit fogunk kezdeni a kutyával?
Azt hiszem, a kutyaházban kell maradnia,
amit építettem neki.
Helló! Az állatorvos bejelentette, hogy a kutyátok harapós,
úgyhogy itt kell várnom, amíg ideérnek az állatvédelmisek,
hogy elvigyék.
Mi?!
Nos, amíg várunk,
akartok Adj király katonát játszani?
A király azt mondja, ne ölje meg a kutyánkat.
Na, na, na, én vagyok a király.
Nem ti.
Apa! Jönnek a kutyánkért!
Nem fogom hagyni, maga...
maga nagy kék lufi.
Ez tetszik. Te is el tudnál képzelni egy felvonuláson, mi?
A mindenit.
Ó, a fenébe is.
Felhívja őket és megmondja,
hogy nem hagyjuk, hogy elvigyék a kutyánkat.
Nem tudom lemondani. Már látszanak az appban.
Azt mondja, hat percre vannak innen. Látja?
Ó, benézték a kanyart.
Kerülniük kell.
Jézus, remélem, a fickó ügyesebben altat, mint ahogy vezet.
Apa, gyorsan, fogd a kutyát, és vezess
minél messzebb olyan gyorsan, ahogy csak tudsz.
Igen, uram.
Ó, Istenem, túl késő.
- Dr. Wolff? - Nézze, el kell mondanom valamit.
Valamit láttam a kutyájuk szemében.
Kritikus ponton van,
és hacsak nem történik valamiféle katarzis, szörnyűség történhet.
Megharapta anyát.
Örömteli érzés, amikor igazam van.
Ez szörnyű!
Az állatfelügyelet úton van érte.
Nem tudják megállítani őket. Dróthurkos botjaik vannak.
Gyerekek, pakoljatok össze.
És erre is szükségem lesz. A kutya velem jön.
Nos, én nem távozom innen üres kézzel.
- Csináljon nekem egy szendvicset. - Nem.
Oké, rendben. Rendőrfőnöknek lenni tényleg szívás.
Itt van minden.
Figyelj, csomagoltam neked kekszet.
És bár ellenzem az állatok megölését,
a szalámi is tőlem van.
Most ki fog velem mókusokat kergetni?
Jobb, ha indulnak.
Várj. Nem vagyok egy érzelmes fickó, de...
Menjetek kutyaszobára.
KUTYNITÍV VISELKEDÉSTERÁPIÁS INTÉZET
Tessék. Igyál egy kis pedigrees vizet, miközben ezt a videót nézed.
Ebben az intézményben nincsenek rossz kutyák.
Arra az ősrégi kérdésre válaszolva,
hogy „Ki a jó fiú?” Te vagy az. Te vagy.
Pihenj egy halom nedves, lehullott levélen,
vagy élvezd A leejtett disznóhús étteremben a szuper kiszolgálást.
Garantáljuk, hogy itt nincs tűzijáték.
Seperc alatt jobban fogod érezni magad.
Nos, fizikailag semmi probléma nincs veled,
de annak érdekében, hogy teljes legyen a bizalom, ma éjjel melletted alszom.
Mit szólnál egy kis olvasáshoz lefekvés előtt?
„A kutyának rémálma van,
„valószínűleg a probléma gyökeréről álmodik.”
Szegénykém.
Vegyél be egy kis kutyagosítót, ez majd segít elaludni.
Apa, vissza fogom kapni a kutyámat?
Hát persze.
De a biztonság kedvéért, tudom, hogy ez nem olyasmi,
amit egy apa mondana a fiának, de imádkozzunk.
Kutyák mindenható védőszentje, Szent Bernát… hegyi…
- Ó, csatlakozhatok? - Persze.
- Én is imádkozni fogok. - Azta!
Az, hogy valószínűleg örökre elvesztettük a kutyánkat,
nagyon összehozott minket.
Ne!
Bocsi, bocsi. Térjünk vissza az imához.
Oké, most kiderítjük, mitől akadtál ki.
Mit gondolsz Marge-ról?
Ő a vigaszod.
- Akkor mi történt? - Elaine?
Halihó!
Itt a kocsi, vár Toszkána.
Ó, Clay.
Telefonálnom kellett volna.
Drágám, valami meggondolatlan dolgot tettem.
Tudod, hogy anya mindig is azt akarta, hogy viseld a gyűrűjét,
de akkor halt meg, amikor nem volt reményünk.
És szívfájdalmamban hagytam, hogy eltemessék a gyűrűt vele együtt.
Úgyhogy kiástam és...
hozzám jössz feleségül?
Tudom, hogy az „exhumált”
általában nem a legromantikusabb szó, de…
Ó, Clay. Most nem mehetek hozzád.
De találkozhatunk Toszkánában pár hét múlva.
Talán már nem leszek ott.
Farokcsóválással nem tudok versenyezni.
Viszlát, Clay.
Akarom, hogy tudd,
A HALOTTAK GYŰRŰI
már túl is vagyok rajtad.
Ó, nem, nem, nem a te hibád.
Emberi ostobaság. Térjünk vissza a munkához.
Ma szeretném, ha megismerkednél a falkával.
Vegyülj el. Szaglássz bele egy ismeretlen fenékbe.
Oké, érdekes.
Vizsgáljuk meg ezt.
Ezt eltemetted ide. Miért?
Ez a válasz minden kérdésre?
Ugass egyszer, ha a válasz „igen”, kétszer pedig,
ha „ez a kutyapszichológia egy túlságosan leegyszerűsített nézőpontja”.
Ó, szia. Ez a mi kutyánk?
Vagy csak úgy néz ki, hogy megtévessze a gyerekeket?
Visszajöttél! Ó!
Ez honnan van?
Arra tippelnék, hogy… az Északi-sarkról?
A SPRINGFIELDI PLÁZÁÉ
Várj, apa, ezt a sapkát viseltem
aznap este, amikor Kiskrampuszt elhoztuk. Emlékszel?
- Gyerünk, fiú! - Gyerünk Kiskrampusz!
- Fuss. - Kapd el!
Véreb egyre előrébb kerül…
Megtarthatjuk, apa? Kérlek!
De ez egy vesztes. Szánalmas.
Egy…
Simpson.
Kiskrampusz versenykutya volt?
Nem mondanám. Még én is le tudnám győzni.
Most már minden tiszta.
A kutyájuknak PTSD-je van.
Szembe kell néznie a bántalmazójával,
most azonnal.
Valójában egy ünnepi villásreggeli közepén vagyunk, úgyhogy…
De én veletek vagyok.
Viszlát, mindenki.
Szóval, hány golyó jár fejenként a croquembouche-ból?
Nézzük, van-e HBO GO-juk.
Meg akartam nézni az Eufóriát,
de szégyellném, ha bekerülne az előzményeim közé.
ÖLÉSMENTES KENNEL AZ ÚT TETEJÉN LÉVŐ HELYET KERESED
Les Moore? Agáridomár?
- Igen, én vagyok az. - Kutyabántalmazó!
Megkínálhatom egy itallal, amit az arcomba önthet?
- Igen, azt megköszönném. - Gondoltam.
Természetesen szarkazmus volt.
Nem minden idomár szörnyeteg.
Ja, emlékszem erre a korcsra. Kiskrampusz.
Ja. Hogy neveztétek el?
- Nincs új neve. - Fiam, te aztán lusta vagy.
A szakma egyik leggyorsabbjának a kölyke,
Kekszinek.
Ő volt a kedvence.
És anyám, de szerette őt.
Így tudtuk meg, hogy mennyire gyors.
Így természetesen örökre elszakítottuk az anyjától.
Megint felpofoztál?
- Én voltam. - Meghoztad a kedvem.
Meg akarom ütni.
Tessék, Maggie.
Remek, mindannyian sorra kerültünk.
Nem éppen.
Jól van, értem.
Hirtelen az lett a rosszfiú, aki kutyákat kínoz.
Mit akar?
- Gazember. - Hova megy?
Az... az anyjához.
Szeretem a boldog befejezéseket.
Most már rendben lesz.
Köszönjük szépen.
Nagyon szívesen.
Jobb, ha hazamegyek.
Húsz kutyát kell még megsétáltatnom.
Jól jönne... egy kis segítség.
Rendben.
Olyan nagyszerű, hogy a családban mindenki
megoldotta a problémáit.
A feliratot fordította: Szécsi Katalin